Справа № 461/7341/20                                Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 33/811/1572/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,
з участю представника Галицької митниці Держмитслужби Васецького Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 471 МК України про порушення митних правил за апеляційною скаргою представника Галицької митниці Держмитслужби Андріїва М.В. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року,
в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року 

                                                        ОСОБА_1 , 
 
                                                        ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
 
                                                        яка проживає за адресою: 
 
                                                        АДРЕСА_1 ,

 
визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.
Вилучені, згідно з протоколом №1657/20900/20 від 27.08.2020 грошові кошти – повернуто ОСОБА_1 для здійснення їх належного митного оформлення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Згідно з постановою судді, 27.08.2020 близько 10 години 06 хвилин ОСОБА_1 , прямуючи з України в Республіку Польща в якості водія автомобіля марки «Land Rover Range Rover Autobiography», реєстраційний номер НОМЕР_1 , обравши смугу руху «зелений коридор» заїхала на митний пост «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби. При митному контролі та огляді у ОСОБА_1 встановлено наявність валюти в еквіваленті 10 000 (десять тисяч) євро, що не перевищує дозволену до вивезення норму готівки, а також 9000 (дев`ять тисяч) євро, що перевищує дозволену до вивезення норму готівки, визначену постановою Національного банку України № 3 від 02.01.2019, а також підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України та у відповідності до п.18 постанови Національного банку України № 5 від 02.01.2019 вимагає документи, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує 10000 євро, чим порушено вимоги ст. 8 Закону України «Про валюту та валютні цінності». Вказана валюта належить ОСОБА_1 та її наявність було встановлено під час перерахунку валюти в службовому приміщенні митниці, що знаходилась у особистій сумці та пред`явлені особисто ОСОБА_1 . Документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10 000 євро ОСОБА_1 не надала. Таким чином, ОСОБА_1 з порушенням проходження спрощеної форми митного контролю «зеленого коридору», намагалася перемістити через митний кордон України іноземну валюту в розмірі 9 000 євро, яка згідно з курсом Національного банку України станом на 27.08.2020 становить 290 530,80 грн, та перевищувала дозволену до вивезення норму готівки, а також підлягає обов`язковому письмовому декларуванню.
На постанову судді представник Галицької митниці Держмитслужби Андріїв М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винною та накласти стягнення передбачене санкцією статті в повному обсязі, з конфіскацією предметів правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: висновок суду є помилковим та необґрунтованим, а постанова суду упередженою. Суд об`єктивно дійшов висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 , ознак правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, однак застосував до неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. Судом необгрунтовано не застосовано адміністративне стягнення - конфіскацію предметів правопорушення (готівкових кошти в сумі 9 000 євро). Зазначає, що діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування до нього основного адміністративного стягнення, зокрема конфіскації предметів правопорушення та накладання штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є невід`ємною частиною санкції ст. 471 Митного кодексу України.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не з`явилась, захисником Терличем В.Г. подано письмове заперечення, в якому просить постанову судді залишити без змін, розгляд справи проводити без його участі та участі ОСОБА_1 . Зазначає, що висновок судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України ними не заперечується. Доводи апеляційної скарги в частині незастосування додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти вважає необґрунтованим. Законодавством не визначено будь-якого нормативного документа, який би обмежував чи забороняв переміщення валютних цінностей у виді готівкових коштів через митний кордон України. Валютні цінності у вигляді готівки не є товаром обмеженим до переміщення фізичними особами через митний кордон України, тому не підлягають конфіскації. На підтвердження легальності коштів ОСОБА_1 надала відповідні документи.
У судовому засіданні апеляційного суду представник Галицької митниці Васецький Є.І. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити. 
Заслухавши пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби Васецького Є.І. на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також; з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Викладений у судовому рішенні висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про порушення митних правил № 1657/20900/20 від 27.08.2020; описом предметів, вилучених у ОСОБА_1 від 28.08.2020; доповідною запискою державного інспектора ВМО № 3 митного поста «Яворів» Галицької митниці ДМС Свердлюка В.М. 
На підставі наведеного, суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності заст. 471 МК України та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, наклав на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. без конфіскації вилученої валюти.
Доводи апеляційної скарги представника митниці щодо незаконності постанови судді в частині незастосування додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти (яке представник митниці вважає основним), на думку апеляційного суду, є необґрунтованими.
За вчинення правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, передбачене стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосереднім предметом порушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України - також конфіскацію цих товарів.
За змістом п. 57 ч. 1 ст.4 МК України, валютні цінності є товаром.
Національне законодавство не містить будь-якого нормативного документа, який би забороняв переміщення валютних цінностей у виді готівкових коштів через митний кордон України.
Щодо визнання валютних цінностей у вигляді готівки товаром обмеженим до переміщення через митний кордон України, то суд при вирішенні даного питання звертає увагу на таке.
Обмеження, щодо переміщення окремих товарів через митний кордон України визначені ст.197 МК України. Відповідно до частини першої та другої цієї статті, обмеженими до переміщення через митний кордон України є товари, митне оформлення яких здійснюється на підставі документів, які підтверджують дотримання зазначених обмежень, виданих державними органами, уповноваженими на здійснення відповідних контрольних функцій, іншими юридичними особами, уповноваженими на їх видачу, якщо подання таких документів органами доходів і зборів передбачено законами України. Перелік таких товарів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини третьої ст.197 МК України, обмеження щодо ввезення на митну територію України чи вивезення за межі території України валютних цінностей можуть встановлюватись Національним банком України.
Як зазначалося вище, обмеження щодо переміщення через митний кордон України валютних цінностей можуть встановлюватися Національним банком України. Поєднання положень наведених нормативних документів, дає підстави стверджувати те, що для визнання валютних цінностей у вигляді готівкових коштів, в тому числі і у іноземній валюті товаром, обмеженим до переміщення через митний кордон України, необхідна наявність будь-якого документа, виданого Кабінетом Міністрів України чи Національним банком України, яким би встановлювалось те, що переміщення валютних цінностей через митний кордон України фізичними особами повинен здійснюватись на підставі відповідного дозволу.
Між тим, будь-якого нормативного документа, яким би встановлювалася необхідність отримання / видачі зазначеного вище дозволу, національне законодавство не містить.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про валюту і валютні операції», транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Поряд із цим, відповідно до ч.3 цієї статті, порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.
Як убачається із постанови Правління Національного банку України від 02.01.2019 №3, якою було затверджене Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, будь-яких обмежень щодо переміщення готівкової валюти через митний кордон України фізичними особами, тобто необхідності і обов`язковості отримання будь-яких дозволів для переміщення готівкової валюти через митний кордон України, дане положення не містить.
Згідно з ч. 3 ст. 197 МК України, до повноважень Національного банку України у сфері, яка охоплює переміщення валютних цінностей через митний кордон України відноситься: встановлення обмежень щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі України валютних цінностей; визначення порядку переміщення валютних цінностей через митний кордон України, у тому числі особливостей декларування валютних цінностей (зокрема визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню).
Аналіз зазначеної правової норми у поєднанні із положеннями ч. 1 ст. 197 МК України, вказує на те, що обмеження щодо переміщення валютних цінностей через митний кордон України та порядок переміщення валютних цінностей через митний кордон України у тому числі особливості декларування валютних цінностей та визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню, не є тотожними поняттями.
Вивчення Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей, затверджене постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №3 дає підстави стверджувати те, що цим Положенням встановлюється саме порядок переміщення готівкової валюти через митний кордон України та гранична сума переміщення готівкової валюти за умови її усного декларування. Встановлення зазначеної граничної суми переміщення валюти через митний кордон України за умови її усного декларування, на думку суду, не є тотожним встановленню обмежень щодо переміщення іноземної валюти через митний кордон України, оскільки при цьому, не вимагається надання будь-яких дозволів на таке переміщення, що є однією із ознак, якими характеризуються товари, обмежені до переміщення через митний кордон України.
Наведене у свої сукупності указує на те, що валютні цінності у вигляді готівки не є товаром обмеженим до переміщення фізичними особами через митний кордон України, тому, у випадку вчинення особою порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, якщо безпосереднім предметом порушення митних правил були валютні цінності у вигляді готівки, ці готівкові кошти не підлягають конфіскації, як товар, який не обмежений до переміщення через митний кордон України.
Крім того, звільняючи ОСОБА_1 від додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення за ст. 471 МК України, суддя вірно врахував, що порушення митних правил полягає лише в тому, що грошові кошти не було письмово задекларовано ОСОБА_1 , і жодних інших негативних наслідків порушення не настало державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів тощо; ОСОБА_1 перемістила грошові кошти для власного використання і ці кошти мають законне походження та загалом можуть бути законно переміщені через митний кордон України за умови їх письмового декларування; грошова сума настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий стан ОСОБА_1 та її сім`ї. 
Враховуючи наведене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування та винесення нової постанови, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 528 МК України, апеляційний суд

                                                постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 20 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби без задоволення.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду                                  І.О. Стельмах