П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 513/322/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бучацька А.І.
 	                    Дата і місце ухвалення: 19.06.2020р., смт.Сарата                    	
 	 	
        П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
        Головуючого – судді :      Бойка А.В.,
         суддів:     Єщенка О.В.,
                                                              Федусика А.Г.,
за участю секретаря:        Андрушкевич М.Г., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи Плахтіївська сільська рада Саратського району Одеської області, сільськогосподарський виробничий кооператив "Родина", про скасування постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Саратського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи Плахтіївська сільська рада Саратського району Одеської області, сільськогосподарський виробничий кооператив "Родина", про скасування постанови про закриття справи від 24 березня 2020 року №128/0016По/05/01/-20.
Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19 червня 2020 року позов задоволено.
Скасовано постанову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 24 березня 2020 року №128/0016По/05/01/-20.
Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 15.07.2020 року Головне управління Держгеокадастру в Одеській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що проведеною перевіркою дотримання вимог земельного законодавства СВК «Родина» встановлено фактичне використання земельної ділянки комунальної форми власності на території Плахтіївської сільської ради, орієнтовною площею 923,49 га без правовстановлюючих документів. Внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки СВК «Родина» заподіяно матеріальну шкоду на суму 1   263 925,35 грн., що свідчить про те, що в діях  керівника СВК «Родина» ОСОБА_1 наявні ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 197-1 КК України. А відтак, Головним управлінням цілком обґрунтовано винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення з передачею справи до ГУНП в Одеській області.
Також, апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність одного з елементів правопорушення, зокрема, об`єкту правопорушення, та зазначає, що площа та межі земельної ділянки визначені у державному акті на право колективної власності на землю серії ОД №22012 та в рішенні Плахтіївської сільської ради від 15.02.2019р. №404-VII. Таким чином, відповідна земельна ділянка являється індивідуалізованою. 
У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 червня 2020 року з прийняттям нового рішення – про відмову в задоволені позову ОСОБА_1 
ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у період з 10.03.2020 року по 11.03.2020 року, на підставі ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю)», річного плану здійснення державного нагляду (контролю) Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру на 2020 рік, та наказу Головного управління від 18.02.2020 № 128-ДК «Про здійснення планового заходу (контролю)», державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру в Одеській області проведено планову перевірку додержання СВК «Родина» Саратського району Одеської області вимог законодавства у сфері використання та охорони земель, за наслідками якої складено акт від 11.03.2020 року № 128/0078АП/02/01/-20.
Під час перевірки перевіряючими було встановлено, що СВК "Родина" використовує землі колективної власності колишнього КСП "Родина", загальною площею 923,49 га, які розташовані на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, без документів, чим порушує ст. 531 КУпАП, п. "б" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України.
Посадовими особами відповідача 11.03.2020 року також було складено відносно керівника СВК "Родина" ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення № 128/0016ПТ/04/01/-20.
24.03.2020 року за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 128/0016ПТ/04/01/-20, складеного відносно керівника СВК "Родина" ОСОБА_1 заступником Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області Кривошеєнком В.Є. було винесено постанову про закриття справи №128/0016По/05/01/-20.
У вказаній постанові зазначено, що під час проведеної у період з 10.03.2020 року по 11.03.2020 року перевірки дотримання вимог СВК "Родина" законодавства у сфері використання та охорони земель, співробітником СВК "Родина" було надано рішення Плахтїївської сільської ради Саратського району Одеської області від 15.02.2019 року № 404-VІІ "Про надання у користування СВК "Родина" земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Плахтїївської сільської ради, площею 923,49 га. Однак, окрім вказаного рішення керівником СВК "Родина" не надано жодного документу, яким підтверджується законність використання земель комунальної власності, які входили до складу колишньої колективної власності КСП «Родина» загальною площею 923,49 га, які розташовані на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області.
Вказано, що під час розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 пояснив, що дійсно СВК «РОДИНА» (ЄДРПОУ 03766116) використовує земельні ділянки  комунальної форми власності  загальною площею 923,49 га, що розташовані на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області (за межами населеного пункту), проте вважає, що СВК «РОДИНА» обробляє їх відповідно до вимог діючого законодавства. На підтвердження своїх доводів надав копії платіжних доручень, копію книги протоколів КСП «Родина», копію Державного акту на право колективної власності на землю та копію статуту СВК «РОДИНА» (нова редакція), що, на його думку, підтверджує правомірність використання земельних ділянок.
В ході розгляду адміністративної справи заступник Головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Одеській області дійшов висновку, що розпорядження земельною ділянкою комунальної власності сільськогосподарського призначення, яка не надана у власність або у користування громадянам чи юридичним особам має здійснюватися в порядку ст.ст. 122, 123 Земельного кодексу України та з урахуванням статті 134 Земельного кодексу України, після формування її як об`єкта цивільно-правових відносин відповідно до вимог статті 79 Земельного кодексу України. При цьому, на думку відповідача, будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є самовільним заняттям земельної ділянки. Тобто, вчинення правопорушником дій щодо отримання  земельної ділянки в оренду не породжує права на її використання до прийняття відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування рішення про надання зазначеної земельної ділянки у користування (оренду) та подальше її оформлення у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідач, приймаючи оскаржувану постанову дійшов висновку, що у діях керівника СВК "Родина" (ЄДРПОУ 03766116) ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) вбачається самовільне зайняття земельних ділянок комунальної форми власності загальною площею 923,49 га на території Плахтіївської сільської ради, що є порушенням пункту «б» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України, відповідальність за яке передбачено статтею 531 КУпАП.  Однак, враховуючи те, що внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок комунальної форми власності загальною площею 923,49 га заподіяно матеріальну шкоду на суму - 1 263 925,35 грн., відповідач дійшов висновку про наявність в діях керівника СВК "Родина" ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1971 КК України, що є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 531 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, позивач оскаржив її до суду першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення поданого ОСОБА_1 позову, з огляду на наступне:
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.  Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Статтею 284 КУпАП визначено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
В свою чергу, як вже зазначалось вище, підставою для закриття в даному випадку  справи про адміністративне правопорушення стало виявлення відповідачем у діях позивача ознак кримінального правопорушення, а саме - самовільне зайняття земельних ділянок, комунальної форми власності, загальною площею 923,49 га, розташованих на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, чим завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.
Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використання та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV (далі - Закон №963-IV), який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.
Відповідно до статті 4 Закону №963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.
Згідно зі статтею 5 Закону №963-IV державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Статтею 6 Закону №963-IV встановлено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.
Відповідно до змісту статті 9 Закону №963-IV, державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються, зокрема, шляхом проведення перевірок.
Згідно приписів ч. 1 ст. 211 КАС України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, самовільне зайняття земельних ділянок.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-22-012 Колективному сільськогосподарському підприємству «Родина» Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області передано у колективну власність 13381,0 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення 4 сесії ХХІІ скликання Плахтіївської сільської ради народних депутатів від 24 травня 1995 року (а.с. 62-64).
Згідно з пунктом 21 Перехідних положень Земельного кодексу України, установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Згідно частини 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.  
Заперечуючи проти висновку відповідача про самовільне зайняття земельної ділянки, позивач вказував на наявність рішення Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області від 15 лютого 2019 року № 404-VІІ «Про надання у користування СВК «Родина» земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Плахтіївської сільської ради».
З дослідженого судом рішення від 15 лютого 2019 року № 404-VІІ, вбачається, що Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області було вирішено надати правоприємнику колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «Родина» -  Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Родина» у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) загальною площею 923,49 га згідно з додатком на період інвентаризації земель колективної власності КСП «Родина» та до моменту оформлення правоустановлюючих документів на землю.
Також вказаним рішенням було встановлено плату за користування земельними ділянками згідно додатку та доручено виконкому сільської ради підготувати та надати СВК «Родина» розрахунки плати за користування земельними ділянками (а.с.25).
Додатком до рішення Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області від 15.02.2019 року № 404-VІІ визначено перелік земель сільськогосподарського призначення, що надаються у користування СВК «Родина» на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, до якого входять: невитребувані земельні частки (паї) площею 168,12 га, загальна плата за земельну ділянку 417166,24 гривень; нерозподілені земельні ділянки площею 411,9 га, загальна плата за земельну ділянку 1022072,18 гривень; неприйнята спадщина, неоформлені земельні ділянки іноземних громадян, земельні ділянки громадян, знаходження яких невідоме, площею 158,37 га, загальна плата за земельну ділянку 392972,98 гривень; запроектовані дороги площею 72,5 га, загальна плата за земельну ділянку 179898,60 гривень; запроектовані лісосмуги площею 22,5 га, загальна плата за земельну ділянку 55830,60 гривень; землі консервації площею 38,5 га, загальна плата за земельну ділянку 35824,64 гривні; під виробничими дворами, будівлями, спорудами (за межами населеного пункту) площею 45,9 га, загальна плата за земельну ділянку 363114,90 гривень; під виробничими дворами, будівлями, спорудами (в межах населеного пункту) площею 5,7 га, загальна плата за земельну ділянку 227053,80 гривень. Всього 923,49 га, загальна плата за земельну ділянку 2693933,94 гривні (а.с. 26).
На виконання вказаного рішення сільської ради СВК "Родина" протягом січня-грудня 2019 року сплачувало на рахунок Плахтіївської сільської ради Саратського району плату за користування земельними ділянками, що підтверджується наданими копіями платіжних доручень (а.с. 39-48).
Крім того, проведення в повному обсязі оплати бюджету Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області за користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) загальною площею 923,49 га в розмірі 2693933,94 гривні за 2019 рік підтверджено довідкою Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області від 17.06.2020 року № 286 (а.с.49).
Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що в даному випадку СВК "Родина" здійснює користування спірною земельною ділянкою, площею 923,49 га на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області на підставі рішення Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області 15.02.2019 року № 404-VІІ про передачу вказаної земельної ділянки у користування, як правонаступнику КСП "Родина", до оформлення відповідних правоустановчих документів. При цьому, встановлено, що відповідно до вказаного вище рішення Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області 15.02.2019 року № 404-VІІ СВК "Родина" сплачує визначену суму коштів за користування зазначеною земельною ділянкою.
З огляду на викладені обставини, висновок відповідача про наявність в діях керівника СВК "Родина" ознак самовільного зайняття земельних ділянок у розмірі 923,49 га є необґрунтованим та спростовується наданими позивачем доказами, з огляду на що відсутні і підстави для прийняття рішення про закриття справи та передачі матеріалів справи до Головного управління НП в Одеській області для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 531 КУпАП, пов`язана із самовільним зайняттям земельної ділянки, що полягає в активних діях правопорушника, спрямованих на фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. В свою чергу, суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно не доведеності з боку відповідача належними та допустимими доказами наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З встановлених судом обставин вбачається, що в даному випадку у відповідача були наявні підстави для закриття провадження по адміністративній справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, однак, вказаного рішення відповідачем прйинято не було.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцїі стосовно протиправності постанови про закриття справи від 24 березня 2020 року №128/0016По/05/01/-20.
Що стосується посилань апелянта на рішення Верховного Суду від 20.02.2020 року у справі № 1940/1655/18, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне: предметом розгляду даної справи була правомірність припису №171-ДК/0176Пр/03-01/18 від 8 травня 2018 року, винесеного Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. При цьому, в ході розгляду справи було встановлено, що позивач, після проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна вчиняв всі необхідні дії для отримання земельної ділянки в оренду, а саме: подав клопотання на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, землевпорядною організацією розроблено відповідний проект землеустрою та погоджено у встановленому законом порядку. В подальшому товариство у визначений в рішенні міської ради термін подало даний проект землеустрою на затвердження, однак питання щодо затвердження проекту землеустрою міською радою не розглядався, що зумовило звернення позивача до суду, і рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду, позов товариства  задоволено та зобов`язано міську раду розглянути на черговій сесії міської ради клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
У своєму рішенні Верховний Суд зазначив, що вчинення позивачем дій щодо відведення земельної ділянки в оренду та навіть рішення суду у справі, яким відповідача зобов`язано розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки, не породжує у позивача права на її використання до прийняття відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування рішення про надання зазначеної земельної ділянки у користування (оренду) та подальше її оформлення у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Однак, обставини у справі № 1940/1655/18 суттєво відрізняються від обставин, встановлених у даній справі, а тому згадане рішення не впливає на спірні правовідносини\ 
Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Саратського районного суду Одеської області від 19 червня 2020 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                       А.В. Бойко 
Суддя:                                                                                 О.В. Єщенко
Суддя:                                                                                          А.Г. Федусик