КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 369/7575/19                                                                 Головуючий у І інстанції Медведський М.Д.
Провадження № 22-ц/824/9750/2020                                                           Доповідач у ІІ інст.  Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
04 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,
 
УСТАНОВИВ:
 
у червні 2019 року позивач ОСОБА_2  звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача  ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.08.2015 року по справі № 369/2270/16-ц з відповідача ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 березня 2015 року.
Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.06.2018 року по справі № 369/7108/17з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2608,00 грн. 
Позивач зазначає, що їх спільна з відповідачем донька - ОСОБА_3 страждає на хронічні захворювання, у зв`язку з лікуванням та діагностикою яких нею понесені витрати, зокрема:
- консультація окуліста, лікування, в тому числі оплата виготовлення окулярів - 2 497,00 грн.;
- консультація ортопеда/травматолога, хірурга та лікування - 3680,00 грн.;
- консультація лора, педіатра, оплата призначеного лікування -7320,00 грн.;
- дерматолог (консультація та лікування) - 541,00 грн.
Всього було витрачено 14 038,00 гривень.
28.01.2019 року та 18.02.2019 року позивач направляла на адресу відповідача заяви-пропозиції щодо компенсації 50% понесених нею витрат в розмірі 7019,00 грн. в строк до 20 лютого 2019 року шляхом перерахування зазначених коштів на банківську карту.
Зазначені письмові пропозиції відповідач отримав, проте жодним чином на них не відреагував, кошти добровільно не компенсував.
Позивачка також зазначила, що нею були понесені додаткові витрати на оплату освітніх послуг від ФОП ОСОБА_5 за період з грудня 2018 року по травень 2019 року на загальну суму 2 750,00 гривень.
Таким чином, розмір додаткових витрат, понесених нею у зв`язку із станом здоров`я та освітою дитини становить 16 788,00 грн. Посилаючись на положення статті 185 СК України, позивач просила суд стягнути з відповідача 50% від цієї суми, а саме 8 394,00 грн.
В подальшому позивачка збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з  ОСОБА_1 на свою користь половину вартості додаткових витрат, понесених нею на лікування дитини ОСОБА_3 , у розмірі 11 386,00 гривень 00 копійок, а також 50% витрат на отримання освітніх послуг ОСОБА_3 у розмірі 1 375,00 гривень 00 копійок.
Не погоджуючись із вимогами позовної заяви, відповідач ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь понесених ним додаткових витрат на дитину в розмірі 38 025 гривень 37 копійок.
В обґрунтування зустрічного позову вказав, що у період з серпня 2018 року по вересень 2019 року, окрім щомісячної сплати аліментів на дитину за рішенням суду, ним було здійснено додаткові витрати на дитину, зокрема: придбано товари для навчання на 3002,00 грн., мобільний телефон 3960,00 грн., планшет - 6550,00 грн., електронну книгу - 7137,00 грн., телефон 5337,00 грн., одяг на суму 4440,00 грн., шкільний рюкзак та одяг на суму 880,00 грн., оплату за житло - 30 000,00 грн., ліки - 441,00 грн., дослідження КТ 765,00 грн., товари для навчання - 3211,00 грн., ліки - 927,00 грн., консультацію лікаря - 450,00 грн., товари для навчання - 932,75 грн., шкільний рюкзак - 459,00 грн., окуляри - 3590,00 грн., додаткове навчання з математики - 1200, 00 грн.
Зазначив також, що ним здійснено також витрати на оплату послуг адвоката за складання зустрічного позову у даній справі у розмірі 2500,00 грн., крім того орієнтовний розмір витрат на оплату участі адвоката у судових засіданнях по справі становить 4000 грн., якщо справа буде розглянута за два судових засідання.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  половину вартості додаткових витрат, понесених нею на лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.01.2018 року по 14.08.2019 року у розмірі 10 129,85 грн. 85 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  половину вартості додаткових витрат на отримання освітніх послуг дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 375,00 гривень 00 копійок.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задоволеночастково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3686, 50 гривень 50 копійок, в якості компенсації 1/2 частини додаткових витрат на спільну дитину - малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У зв`язку з частковим задоволенням первісного та зустрічного позовів про стягнення грошових сум проведенозустрічне зарахування таких сум у відповідності до ч. 12 ст. 265 ЦПК України та стягнутоз ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2  різницю грошових сум на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму - у розмірі 7 818, 35 грн.
Вирішено питання про стягнення судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог за зустрічним позовом, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково відніс до аліментів витрати на придбання товарів для навчання, телефонів, одягу, оплати за житло. Вказує, що придбання таких товарів та послуг було викликано особливими потребами дитини та було здійснено на прохання дитини та в її інтересах, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (аудіо записи та роздруківка переписки в VIBER).
Позивачем ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому остання звертає увагу на безпідставність доводів скарги, просить залишити її без задоволення.
В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Мєстєчкін І.В. підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомила.
Керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності позивача ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення зустрічного позову та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3686,50 грн., як компенсацію Ѕ частини додаткових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 в цій частині є законними, обґрунтованими і такими, що підтверджуються відповідними доказами.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, з огляду на таке.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Отже, виходячи з системного аналізу зазначених положень сімейного законодавства, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю - ОСОБА_2 .
З огляду на вказане, підстави для задоволення вимог за зустрічним позовом - відсутні.
Згідно вимог частини 4 статті 368 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, задовольняючи вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених останнім додаткових витрат, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення у вказаній частині із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року в частині задоволення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, а також в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору - скасувати.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити повністю, у зв`язку з чим виключити із тексту резолютивної частини рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року абзац сьомий щодо зустрічного зарахування сум.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 листопада 2020 року.

 
Суддя-доповідач                                                                 Таргоній Д.О.
  
  Судді:                                                                        Голуб С.А.
 
                                                                                     Ігнатченко Н.В.