ф
УХВАЛА

20 листопада 2020 року 
Київ
справа №520/7596/19
адміністративне провадження №К/9901/8128/20, №К/9901/11357/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів - Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд" та Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року (суддя Чудних С.О.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року (судді: Донець Л.О., Гуцал М.І., Бенедик А.П.) у справі за позовом Державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Теллус-М", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державний реєстратор Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясова Тетяна Віталіївна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуприна Галина Олександрівна, Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Товариство з обмеженою відповідальністю "Формленд", про визнання протиправним та скасування наказу,
УСТАНОВИВ:
Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Теллус-М", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державний реєстратор Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясова Тетяна Віталіївна, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуприна Галина Олександрівна, Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Товариство з обмеженою відповідальністю "Формленд", в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2174/5 від 17 липня 2019 року, прийнятий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15 липня 2019 року;
- зобов`язати Міністерство юстиції України відновити державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виконання якого доручити ДП "Національні інформаційні системи", яке є технічним адміністратором Державного реєстру речових прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після дзвінку до гарячої лінії ДП "Національні інформаційні системи", позивачу стало відомо про блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі наказу Міністерства юстиції №2174/5 від 17 липня 2019 року, що було ухвалено на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15 липня 2019 року. Позивач зазначив, що вказаний наказ є незаконним та необґрунтованим, оскільки посадовими особами Міністерства юстиції України, провадження по скарзі було відкрито та скарга розглянута, не зважаючи на існуючі підстави для відмови в її розгляді - наявність спору про право. Також відповідачем під час розгляду скарги не вживались будь-які заходи щодо перевірки порушень, які виявлено на підставі даних реєстру, не запитуватись копії документів на паперових носіях та пояснення сторін у порушення вимог пункту 8 Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (далі Порядок №990). Крім того, позивач належним чином не викликався на розгляд скарги, у позивача не запитувались пояснення. У зв`язку із чим просив позов задовольнити.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №2174/5 від 17 липня 2019 року, прийнятий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 15 липня 2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що Міністерством юстиції України недотримано норм Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі Порядок №1128) щодо дотримання прав та інтересів позивача, як зацікавленої особи в частині надання останньому копії скарги та доданих до неї документів при розгляді скарги ОСОБА_4 в інтересах ТОВ "Формленд" та можливості надати свої пояснення та відповідні докази. Також суди попередніх інстанцій вказали на те, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 в інтересах ТОВ "Формленд", крім іншого було прийнято рішення про тимчасове блокування доступу державному реєстратору Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців, що по своїй суті є притягнення позивача до відповідальності, проте відбулось це за відсутності ОСОБА_1 та без дотримання його прав на надання пояснень та доказів.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що оскаржуваний наказ не підлягав перевірці по суті встановлених ним обставин, тобто результатів перевірки скарги ОСОБА_4 в інтересах ТОВ "Формленд", оскільки її здійснення належить до дискреційних повноважень відповідача, що мають бути ними реалізовані у порядку та у спосіб, визначений Законом № 1952-IV та Порядком № 1128 з дотриманням прав, свобод і законних інтересів всіх осіб, передбачених пунктом 9 вказаного Порядку, за умови повного, всебічного, виваженого та об`єктивного встановлення всіх обставин виниклих правовідносин з дотриманням, зокрема вимог пункту 8 цього ж Порядку.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України, у якій скаржник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Однією з підстав звернення з касаційною скаргою вказано пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Обґрунтовуючи цю підставу, Мінюст у касаційній скарзі вказав на те, що судами попередніх інстанцій не враховані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №826/9341/17, від 30 січня 2020 року у справі №826/5968/17, від 27 листопада 2019 року у справі №815/1915/18, відповідно до яких справи про скасування наказу Міністерства юстиції України про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, що призвело до порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 КАС України, та призвело до порушення норм процесуального права.
Також до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Формленд», у якій скаржник не погоджується з винесеними рішеннями судів попередніх інстанцій, а тому вважає їх такими, що винесені з неправильним застосуванням норм матеріального права та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Касаційне провадження у справі відкрито з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Обґрунтовуючи цю підставу, ТОВ «Формленд» звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 826/19433/16 щодо розмежування юрисдикції спору не лише від суб`єктного складу сторін та формально адміністративних правовідносин.
Також судами попередніх інстанцій не враховано висновки, викладені Верховним Судом у справі №826/13993/17 щодо того, що правова оцінка наказу Міністерства юстиції України на предмет дотримання процедури не може превалювати над оцінкою права власності.
Оскільки, касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд" та Міністерства юстиції України до суду касаційної інстанції надійшли 23 березня 2020 року та 21 квітня 2020 року відповідно, то їх розгляд здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами КАС України в редакції Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду справ", що діє з 08 лютого 2020 року.
За правилами частини першої статті 341 КАС України    (у редакції    Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
За правилами пункту 5 частини першої статті 339 КАС України (у редакції Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Від адвоката Ашурова А.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Теллус-М", ОСОБА_3 до суду надійшли відзиви на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд", в яких він просить залишити без задоволення касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд", а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Від позивача до суду надійшов відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд", в якому він просить залишити без задоволення касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд", а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Дослідивши підстави касаційного оскарження Верховний Суд зазначає наступне, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.
Тобто, подібність правовідносин необхідно встановлювати одночасно за трьома критеріями: суб`єктним, об`єктним і, так би мовити, змістовним. Основним критерій, без якого неможливо встановити подібність правовідносин, є змістовний (права й обов`язки суб`єктів).
В обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження скаржники посилаються на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права через не врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №826/19433/16 та постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №826/13993/17, від 30 січня 2020 року у справі №826/5968/17, від 27 листопада 2019 року у справі №815/1915/18.
Варто зауважити, що у справах №826/13993/17, №826/19433/16, №826/5968/17, №815/1915/18 до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів зверталися суб`єкти господарювання, фізична особа та міська рада, які були учасниками майнового спору та захищали свої майнові права.
У цій справі до суду звернувся Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_1 , якого спірним наказом притягнуто до відповідальності і у якого спір щодо права на майно відсутній. Також різними є як зміст спірних правовідносин, так і спосіб захисту порушеного права.
Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що у межах кожного виду адміністративного процесу виникають певні адміністративні-процесуальні правовідносини, які чітко окреслені правовими нормами і передбачають рекомендоване коло їх суб`єктів, перелік процесуальних прав та обов`язків яких передбачений законодавцем. При цьому, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в яких беруть участь ті самі сторони, що й у справі, яка розглядається. Тобто, повна тотожність суб`єктного складу спору є обов`язковою умовою преюдиціальності щодо сторін. Враховуючи зазначене, посилання скаржників на обставини, викладені в судових рішеннях у справах №826/13993/17, №826/19433/16, №826/5968/17, №815/1915/18 (де позивачами-учасниками майнового спору є суб`єкти господарювання, фізична особа та міська рада), як на встановлені є помилковими.
Таким чином, у цій справі та постановах Верховного Суду, на які посилаються скаржники у касаційних скаргах, не є тотожними суб`єктний склад учасників та спірні правовідносини.
З аналізу справ №826/13993/17, №826/19433/16, №826/5968/17, №815/1915/18 та №520/7596/19, колегією суддів Верховного Суду встановлено, що правовідносини, які вирішувалися у цих справах не є подібними. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про закриття касаційних проваджень №К/9901/8128/20, №К/9901/11357/20, в частині оскарження судових рішень з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд" та Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року на підставі пункту 5 частини першої статті 339 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 339 КАС України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, 
УХВАЛИВ:
1.          Закрити касаційне провадження №К/9901/8128/20 у справі №520/7596/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Формленд" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року.
2.          Закрити касаційне провадження №К/9901/11357/20 у справі №520/7596/19 в частині оскарження судових рішень з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року.
3.          Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.
Суддя-доповідач:                                                                                А.Г. Загороднюк

Судді                                                                                                     Л.О. Єресько

                                                                                                    В.М. Соколов