Справа № 991/9397/20
Провадження1-кс/991/9631/20

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року                                                                 м.Київ 

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду   ОСОБА_1 , з участю секретаря  ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення № 854/1 від 09.11.2020, зобов`язання вчинити дії,

                                                               В С Т А Н О В И Л А :

16.11.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальні правопорушення № 854/1 від 09.11.2020 (Вх. № С.-17075 від 09.11.2020) за ознаками складів злочинів, передбачених ст. 111, ч. 2 ст. 256, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, 396, 442 КК України, вчинених прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України (далі – САП ГПУ), та прокурорами прокуратури м. Києва, за ст. 383 КК України - щодо ОСОБА_3 , зобов`язання вчинити дії.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 16.11.2020 скарга визначена на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .
Ухвалою від 16.11.2020 відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання.
Скарга обґрунтована тим, що 09.11.2020 ОСОБА_3 подав, зокрема, і до НАБУ заяву № 854/1 про кримінальні правопорушення, у якій повідомив про обставини вчинення прокурорами САП ГПУ та прокурорами прокуратури м. Києва дій, які на думку заявника свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, які слід кваліфікувати за ст. 111, ч. 2 ст. 256, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, 396, 442 КК України. Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за даною заявою уповноваженою службовою особою НАБУ внесені не були. У зв`язку з чим ОСОБА_3  звернувся у встановлений КПК України строк зі скаргою до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, у якій просить визнати протизаконною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ по недотриманню вимог ст. 214 КПК України, що виразились у невиконанні прокурорами САП ГПУ та прокуратури м. Києва двох судових рішень та зобов`язати внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви № 854/1 від 09.11.2020 щодо групових службових злочинів прокурорів САП ГПУ і прокуратури м. Києва по невиконанню судових рішень по службовим злочинам судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , який на виконання судових ухвал СБУ, ГПУ і ДБР (злочин по ч. 3 ст. 382 КК України) по своєму рішенню визнав їх узаконеною і нормованою злочинною діяльністю, яка нібито не завдає потерпілому ніякої шкоди.
Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав, із підстав, що у ній викладені, просив її задовольнити, уточнив вимоги скарги та просив зобов"язати внести відомості до ЄРДР і розпочати кримінальне провадження згідно п.1 і 2 своєї заяви № 854/1: по груповим злочинам прокурорів САП ГПУ і прокуратури м. Києва, винними у яких є керівники названих прокуратур, покриваючи масові злочини судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 по ч. 3 ст. 382 КК України та по їх кваліфікаціям: ч. 2 ст. 364 КК України (зловживання посадами прокурорів); ч. 2 ст. 256 КК України (сприяння організованим злочинним угрупуванням, орудуючим по прокуратурам всіх рівнів); ст. 442 КК України (геноцид до категорії громадян, які є потерпілими від тяжких і особливо тяжких злочинів, на покриття яких прокурори торгують своєю честю, гідністю і совістю державного службовця і посадовця); ст. 111 КК України (державна зрада національним економічним та правоохоронним інтересам України); ст. 396 КК України (постійне приховування службових злочинів на всіх рівнях); а також, щоб бути у рівнонапружених умовах і положенні з прокурорами, не виконуючими судові рішення по службовим злочинам, вчинених суддею ОСОБА_5 , внести відомості до ЄРДР відносно нього ( ОСОБА_3 ) за ст. 383 КК України за нібито «завідомо неправдиві свідчення» про службові злочини прокурорів САП ГПУ і прокурорів прокуратури м. Києва. Додатково та на запитання ОСОБА_3 пояснив, що вказану заяву № 854/1 від 09.11.2020 про службові злочини він подав усім адресатам, які вказані у заяві та бездіяльність вказаних службових осіб (окрім нацполіції) оскаржив у судовому порядку.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги (а.с. 11-12) у судове засідання не з`явився. Подав письмові пояснення, у який зазначив про таке. До НАБУ надійшла заява ОСОБА_3 від 09.11.2020 № 854/1 (Вх. № С-17075 від 09.11.2020) щодо можливих протиправних дій окремих прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, Київської міської прокуратури та окремих осіб посадових осіб Державного бюро розслідувань за обставин, наведених у заяві. За результатами опрацювання в межах компетенції заяви ОСОБА_3 від 09.11.2020 встановлено, що у ній не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності НАБУ, у зв`язку із чим були відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, про що заявника проінформовано листом від 17.11.2020 № 111-188/40027. Просив у задоволенні скарги відмовити та розглянути її без участі представника НАБУ.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідча суддя, вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги. 

Заслухавши особу, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , дослідивши відомості, що наявні у матеріалах скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідча суддя дійшла такого висновку.
За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Під час розгляду скарги встановлено, що 09.11.2020 ОСОБА_3 подав до Національного антикорупційного бюро України заяву № 856 про кримінальні правопорушення, яка зареєстрована в НАБУ 09.11.2020 за Вх. № С.-17075. У цій заяві ОСОБА_3 повідомив факти про вчинення прокурорами САП ГПУ та прокуратури м. Києва дій, які на його думку, свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, котрі можна кваліфікувати за ст. 111, ч. 2 ст. 256, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, 383, 396, 442 КК України.
Вказані у заяві протиправні дії полягають в тому, що прокурори САП ГПУ та прокурори прокуратури м. Києва не виконали дві ухвали слідчого судді від 13.08.2020 у справах № 757/33665/20-к, 757/33093/20-к про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами ОСОБА_3 про вчинення злочинів суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , чим покривають злочини вказаного судді.
У заяві зазначає, що такі дії прокурорів САП ГПУ та прокуратури м. Києва свідчать про вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених за ст. 382 КК України; ч. 2 ст. 364 КК України (зловживання посадами прокурорів); ч. 2 ст. 256 КК України (сприяння організованим злочинним угрупуванням, орудуючим по прокуратурам всіх рівнів); ст. 442 КК України (геноцид до категорії громадян, які є потерпілими від тяжких і особливо тяжких злочинів, на покриття яких прокурори торгують своєю честю, гідністю і совістю державного службовця і посадовця); ст. 111 КК України (державна зрада національним економічним та правоохоронним інтересам України); ст. 396 КК України (постійне приховування службових злочинів на всіх рівнях).
Окрім цього, у заяві ОСОБА_3 зазначена вимога про внесення відомостей до ЄРДР відносно нього за ст. 383 КК України за нібито «завідомо неправдиві свідчення» про службові злочини прокурорів САП ГПУ і прокурорів прокуратури м. Києва.
Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України. До підсудності Вищого антикорупційного суду, згідно з частиною першою зазначеної статті віднесені кримінальні провадження стосовно кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею 364 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
Слідча суддя вважає, що вказана скарга підсудна Вищому антикорупційному суду, оскільки у заяві ОСОБА_3 № 854/1 від 09.11.2020 серед іншого повідомляється про вчинення кримінального правопорушення прокурорами САП ГПУ та прокуратури м. Києва, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яке згідно зі статтею 33-1 КПК України належить до переліку підсудних Вищому антикорупційному суду, і щодо якого наявна обов`язкова умова, вказана в пункті 1 частини п`ятої статті 216 КПК України, - кримінальне правопорушення вчинене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України. Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає їх невнесення впродовж 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення для того, щоб технічно внести дані відомості до відповідних розділів реєстру. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність його ознак. Такими даними є фактичне зазначення відомостей, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро» Національне бюро здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також проводить досудове розслідування інших кримінальних правопорушень у випадках, визначених законом.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 38 КПК України визначено, що органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є, зокрема, підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених законом до підслідності Національного бюро, проводять старші детективи та детективи Національного бюро (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро»). Частина 5 ст. 216 КПК України визначає, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування щодо кримінального правопорушення, передбаченого, в тому числі, за ст. 364 КК України.
Відповідно до змісту заяви ОСОБА_3 № 854/1 від 09.11.2020 про кримінальні правопорушення можна зробити загальний висновок про те, що у ній заявлено про вчинення прокурорами САП ГПУ та прокуратури м. Києва кримінальних правопорушень, передбачених ст. 111, ч. 2 ст. 256, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 382, 396, 442 КК України та про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України.
Разом з тим, ні у скарзі ОСОБА_3 , ні у заяві № 854/1 від 09.11.2020 про вчинення кримінальних правопорушень, ні у судовому засіданні ОСОБА_3 не зазначив обставини, що вказували б на вчинення прокурорами САП ГПУ та прокуратури м. Києва умисних дій з використанням влади чи свого службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб та спричинило тяжкі наслідки, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.
Також у поданій ОСОБА_3 заяві про кримінальні правопорушення не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди/тяжких наслідків, що передбачено пунктами 3,4 примітки до статті 364 КК України, що могла бути завдана заявнику неправомірними діями прокурорів САП ГПУ та прокуратури м. Києва.
Таким чином, з наявних у заяві ОСОБА_3 про кримінальні правопорушення №854/1 від 09.11.2020 відомостей, не можливо встановити наявність фактичних даних, які б свідчили про можливість внесення за ними відповідних відомостей про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, які підслідні НАБ України. 
Заява  ОСОБА_3 № 854/1 від 09.11.2020 за своїм змістом та суттю, на думку слідчої судді, є повідомленням про невиконання прокурорами відповідних прокуратур судових рішень у конкретних судових справах № 757/33665/20-к, 757/33093/20-к, за що дійсно передбачена кримінальна відповідальність за ст.382 КК України, яка, однак, не підслідна НАБ України, та не підсудна Вищому антикорупційному суду. При цьому сліча суддя враховує пояснення ОСОБА_3 , про те, що ним оскаржено бездіяльність і інших адресатів, зазначених у заяві №854/1 до судових установ за їх місцезнаходженням. 
Щодо вирішення питання про зобов`язання уповноваженої особи НАБУ внести відомості до ЄРДР за іншими статтями кримінальних правопорушень, наведених у заяві ОСОБА_3 № 854/1 від 09.11.2020 , у тому числі і за ст. 383 КК України відносно нього особисто, за відсутності підстав для внесення відповідних відомостей про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, які підслідні НАБ України, слідча суддя не уповноважена на розгляд таких вимог, оскільки перелік таких статей за якими ОСОБА_3 просить внести відомості до ЄРДР згідно зі статтею 33-1 КПК України не належать до переліку підсудних Вищому антикорупційному суду.
Враховуючи вищевикладене, у слідчої судді відсутні підстави для задоволення скарги.
Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення № 854/1 від 09.11.2020, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя                                                                                        ОСОБА_1