Ухвала
 
13 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 2-191/11
провадження № 61-16745ск20
                                         
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,    Зайцева А. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») звернулось до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів у цивільній справі № 2-191/11 до виконання.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року у задоволенні заяви ПАТ «Фідобанк» відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ПАТ «Фідобанк» оскаржило її в апеляційному порядку.
Постановою Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року скасовано.
Заяву ПАТ «Фідобанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено.
Поновлено ПАТ «Фідобанк» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі № 2-191/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ПАТ «Ексте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», 900 098,10 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на день постановлення рішення 7 191 693,81 грн заборгованості за договором кредиту та поруки, а також судових витрат, понесених позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1 820 грн.
10 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від                        19 жовтня 2020 року.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, касаційному оскарженню не підлягають ухвали, зазначені в пункті 24 частини першої статті 353 ЦПК України.
Таким чином, ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року,яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 24 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку ухвал, які є предметом оскарження у касаційному порядку.
Не може бути предметом перегляду у касаційному порядку й постанова Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали, яка не підлягає касаційному  оскарженню (в силу вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
 ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                                       Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                    С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                    А. Ю. Зайцев