Справа № 309/3974/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

         09 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В. 
суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.
з участю секретаря судового засідання: Кухта М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на рішення Хустського районного суду Закарпатської області ухвалене 12 серпня 2020 року, головуючою суддею Волощук О.Я., у справі за позовом  ОСОБА_1  до Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна,-

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Хустського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зобов`язання вчинити дії зі зняття арешту невизначеного нерухомого майна та вчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Позовні вимоги вмотивовано тим, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2008 року в справі № 2-1472/2008 р., стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь філії Хустського відділення №7290 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №460-С-07 від 20.11.2007 року в сумі 483749,49 грн. та судових витрат. Рішення набрало законної сили 29.12.2008 року. На підставі даного рішення суду, 02.09.2009 року стягувачем пред`явлено виконавчий лист до примусового виконання до Хустського районного відділу ДВС. Та 07.09.2009 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження про солідарне стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь філії Хустського відділення №7290 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №460-С-07 від 20.11.2007 року в сумі 483749,49 грн. та 1700 грн. сплаченого державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь філії Хустське відділення №7290 ВАТ «Ощадний банк України» та накладено арешт на все його майно. Арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 9028102 внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.09.2009 року. 16.08.2019 запис про обтяження майно перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - номер запису про обтяження 32859149, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 від 20.01.2020 № 196796278). Виконавче провадження було закінчено 29.12.2009 року у зв`язку з поданням стягувачем заяви про закінчення виконавчого провадження. 30.12.2009 року державним виконавцем виконавчий документ повернуто до суду, а виконавче провадження завершено, що стверджується довідкою ВП-спецрозділ від 20.02.2020 року. 
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2013 року у справі №713/413/12 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Хустське відділення №7290 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки, позов задоволено та визнано недійсним договір поруки № 460/2-п від 20.11.2007 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Хустське відділення № 7290 та ОСОБА_1 . Зазначене рішення суду не оскаржувалося, набрало законної сили 01 лютого 2013 року.
06.09.2016 року АТ «Ощадбанк» надіслано Хустському відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області довідку щодо повного погашення боржником ОСОБА_2 боргу за кредитним договором № 460-С-07 від 20.11.2007 року по виконавчому листу №2-1472/2008 від 02.09.2009 року.
15.08.2019 року АТ «Ощадбанк» надіслано Хустському районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області лист про припинення всіх боргових зобов`язань по кредитному договору поручителів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення із них заборгованості за кредитним договором.
Про державним виконавцем Хустського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській обрості не було знято арешт з майна боржника ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. 
Про наявність арешту на рухоме та нерухоме майно позивачу стало відомо у серпні 2019 року при зверненні до нотаріуса для вчинення правочину. 17.01.2020 року при зверненні до Хустського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) позивачу надано витяги з Державного реєстру заборон, роз`яснено, що зняти арешт майна неможливо у зв`язку із тим, що документи по виконавчому провадженні у відділі не збереглися та рекомендовано звернутися із позовом до суду .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року позов задоволено та зобов`язано Хустський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зняти арешт з нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9028102 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, б/н від 07.09.2009 року, відділ ДВС Хустського РУЮ; власник ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; дата перенесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.08.2019, номер запису про обтяження 32859149 та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Хустський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати судове рішення. При цьому посилається на те, що на виконанні у Хустському районному відділі ДВС у Закарпатській області перебувало виконавче провадження ВП №14606388 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1472/2008 виданого 02.09.2008 року Хустським районним судом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 483749,49 грн. і 1700,00 грн. державного мита. 07.09.2009 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання до 14.09.2009 року з повідомленням, що при примусовому виконанні буде стягнуто виконавчий збір та витрати пов`язані з проведенням виконавчих дій. А 30.12.2009 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа. Дана постанова не містить запису про скасування накладеного арешту на нерухоме майно та інших заходів примусового виконання рішення. Згідно бази даних що містяться в АСВП відсутня інформація щодо сплати виконавчого збору та витрат пов`язаних з проведенням виконавчих дій у ВП №14606388. АТ «Ощадбанк» подано 15.08.2019 року заяву до районного відділу за № 106.14-12/1/140 про повне погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-1472/2008 від 02.09.2009 року. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з нерухомого майна боржника є надходження на рахунок державної виконавчої служби суми коштів необхідної для задоволення вимог стягувача та стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження. За відсутності таких необхідних коштів підстав для скасування арешту з нерухомого майна без сплати виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, немає.

На апеляційну скаргу подано відзив ОСОБА_1 у якому йдеться про те, що вважає апеляційну скаргу безпідставною і необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції яким задоволено позовні вимоги, законним і обґрунтованим, що відповідає вимогам норм матеріального і процесуального законодавства, так-як у належний спосіб відновлює його порушені права. В апеляційній скарзі відповідачем буквально відтворено відзив, що був поданий на позов. Така не містить жодних заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції та не вказано які помилки чи дефекти допущено судом, які повинен усунути апеляційний суд.

Сторони в судове засідання не з`явились, але належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що згідно вимог ч. 2 ст. 373 ЦПК України не перешкоджає апеляційному суду розглядати справу за неявки учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2008 року в справі № 2-1472/2008 за позовом філії Хустського відділення №7290 ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь філії Хустського відділення №7290 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №460-С-07 від 20.11.2007 року в сумі 483749,49 грн. і 1700 грн. сплаченого державного мита, та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення набрало законної сили 29.12.2008 року.

За заявою філії Хустського відділення №7290 ВАТ «Державний ощадний банк України», 07.09.2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та надано строк для добровільного виконання рішення суду до 14.09.2009 року. Одночасно зазначено, що в разі невиконання рішення суду добровільно в зазначений строк, таке буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржників виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій. 

З метою забезпечення виконання боржником ОСОБА_1 рішення суду, державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача. Арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 9028102 внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.09.2009 року.

Та 29.12.2009 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з поданням стягувачем заяви про закінчення виконавчого провадження. А 30.12.2009 року державним виконавцем виконавчий документ повернуто до суду в зв`язку із закінченням виконавчого провадження. У даній постанові відсутня вказівка про скасування накладеного арешту на нерухоме майно та інших заходів примусового виконання рішення.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2013 року у справі №713/413/12 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Хустське відділення №7290 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки, позов задоволено та визнано недійсним договір поруки № 460/2-п від 20.11.2007 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Хустське відділення № 7290 та ОСОБА_1 . 

06.09.2016 року АТ «Ощадбанк» надіслано Хустському відділу ДВС ГТУЮ у Закаратській області довідку про повне погашення боржником ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 460-С-07 від 20.11.2007 року по виконавчому листу №2-1472/2008 від 02.09.2009 року.

Але, ж 16.08.2019 запис про обтяження майна перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - номер запису про обтяження 32859149, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 від 20.01.2020 № 196796278).

Також, 15.08.2019 року АТ «Ощадбанк» надіслано Хустському районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області лист про припинення всіх боргових зобов`язань за кредитним договором поручителів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 по солідарному стягненню із них заборгованості за кредитним договором.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що станом на 11.03.2020 року будь-які виконавчі провадження про примусове стягнення із ОСОБА_1 заборгованості на виконанні у Хустського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не перебувають. А посилання відповідача на відсутність інформації про сплату ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №14606388 як підстави для збереження арешту на майно позивача є необґрунтованими.

Однак, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий є передчасним з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач – це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

Саме між сторонами в цивільному процесі виникає спір, саме вони є суб`єктами спірного матеріального правовідношення, і рішенням суду можуть вирішувати питання про права та обов`язки виключно сторін у справі.

Пред`являючи даний позов,  ОСОБА_1  у якості відповідача зазначив тільки Хустський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Інших якихось осіб, в порядку ст. 51 ЦПК України до справи у якості співвідповідачів не залучалося.

За правилами пункту 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час відкриття виконавчого провадження) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. А в абзаці 2 ч. 7 ст. 26 цього Закону зазначено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 2016 року) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

З аналізу даних норм матеріального права слідує, що примусове виконання рішення суду розпочинається виконавцем за заявою стягувача, яким за матеріалами справи є АТ «Ощадбанк» та в інтересах останнього для забезпечення реального виконання рішення виконавцем накладено арешт на нерухоме майно боржника, яким являвся ОСОБА_1 . 

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час відкриття виконавчого провадження) у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) ч. 1 цієї статті, арешт з майна знімається.

Задовольняючи позов про зобов`язання Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зняти арешт з нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9028102, накладеного згідно постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, б/н від 07.09.2009 року, та вчинення дій щодо реєстрації припинення обтяження такого майна, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що такий арешт майна боржника зі здійсненням реєстрації обтяження його майна було вчинено для забезпечення реального виконання рішення ухваленого на користь стягувача АТ «Ощадбанк».

А звідси, вирішення судом першої інстанції даного цивільно-правового спору без залучення АТ «Ощадбанк» до участі в розгляді справи у якості співвідповідача буде свідчити про те, що спір вирішено в порушення прав, інтересів та (або) обов`язків останнього, що неприпустимо.

Як передбачено п. 4 ч. 3. ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Вказане свідчить про те, що даний позов пред`явлено до не усіх належних відповідачів, та це є безумовною підставою для відмови у його задоволенні.

При цьому в апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення до розгляду справи співвідповідачів у порядку ст. 51 ЦПК України, а відтак, виходячи з повноважень апеляційного суду визначених ст. 374 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, та ухвалити в даній справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд першої інстанції на вказане не звернув уваги, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення позову, що безпосередньо впливає на права АТ «Ощадбанк», яке не приймало участь в розгляді справі у якості сторони (відповідача чи співвідповідача).

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції, відповідно до пункту 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням у справі постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції Хустським районним відділом Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) сплачено судовий збір у розмірі 1 152,60 гривень, а.с. 133.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 19.03.2008 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 2-ї групи загального захворювання, а.с. 25.

Оскільки ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, тоді як відповідач у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції поніс судові витрати то за таких обставин з врахуванням вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід здійснити компенсацію витрат Хустському районному відділу Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

постановив:

апеляційну скаргу Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 серпня 2020 року скасувати, та постановити у справі постанову про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову про зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна та вчинення дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Стягнути з держави Україна на користь Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) судові витрати у розмірі 1 152,60 гривень, судового збору за подання апеляційної скарги. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 11 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: