УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №276/836/20 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я. 
Категорія  ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10 грудня 2020 року м.Житомир
       Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Грабчука О.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:     АДРЕСА_1 , 
в с т а н о в и в :

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови,  ОСОБА_1  14.06.2020 року о 10:00 год. в смт. Хорошів по вул. Л. Українки керував транспортним засобом - автомобілем PEUGEOT307 д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився відповідно до встановленого законом порядку, чим порушив пункт 2.9 А Правил Дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справу, розглянувши справу без захисника, що є порушенням ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зокрема право на справедливий суд.
       Також, зазначає, що суддею при ухваленні оскаржуваної постанови не було враховано, що 01.07.2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617 - VIII від 22.11.2018 р., яким було скасовано акт щодо адміністративної відповідальністі за відмову водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння та посилена відповідальність за такі дії шляхом встановлення кримінальної відповідальності.
Вважає, що суд при винесенні постанови не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, не допитав свідків, належну оцінку доказам у справі не надав, розглянув справу формально, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтвердження доводів апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В п. 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, результатами тестування на алкоголь, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810» 14.06.2020 року результат тесту - проба позитивна 2,10 проміле, при допустимому показнику - 0,2 проміле та встановлено, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також відеозаписом з відеореєстратора автомобіля працівників поліції.

 
В суді апеляційної інстанції досліджувався відеозапис з відеореєстратора автомобіля працівників поліції, який також підтверджує зазначені обставини, а саме те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

В суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підвтердили вищевказані обставини, та пояснили, що 14.06.2020 року у їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», результат показав - стан сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 заперечень щодо результатів не висловлював та не просив провести огляд в медичному закладі. 

 
Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

Що стосується інших доводів апелянта про те, що з 01.07.2020 року набув чинності Закон України №2617-VІІІ від 22.11.2018 року, згідно якого адміністративно-правова норма ст.130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів фактично скасована, то вони на переконання апеляційного суду є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Законом України №2617-VIIIвід 22.11.2018 р. відповідальність не була скасована, а була посилена, відповідні дії були визначені як кримінальний проступок з суттєвим посиленням відповідальності, що свідчить про необхідність застосування закону, який діяв на час вчинення правопорушення та прийняття рішення судом першої інстанції.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського
 
апеляційного суду                                                         В.В. Ляшук