ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6244/20 Справа № 201/11591/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

                головуючого – судді Демченко Е.Л.
        суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Дніпровські Вежі” про визнання недійсними рішень загальних зборів, - 
в с т а н о в и л а:

       У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку “Дніпровські Вежі” про визнання недійсними рішень загальних зборів. 
       23 квітня 2020 року представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони, до набрання законної сили судовим рішенням у справі, державним реєстраторам будь–яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь–яких та/або змін з будь яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно ОСББ «Дніпровські Вежі», зокрема, але не виключно, щодо зміни відомостей про керівника, голови, підписантів, а також щодо внесення змін до статуту ОСББ «Дніпровські Вежі».
       Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_2  про забезпечення позовної заяви  ОСОБА_1  до ОСББ «Дніпровські Вежі» про визнання недійсними рішень загальних зборів залишено без задоволення. 
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2020 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та задовольнити заяву про застосування заходів забезпечення позову.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що: відповідач продовжить незаконні дії з прийняття змін до статутних документів ОСББ “Дніпровські вежі”, вказані дії можуть призвести до утруднення та неможливості виконання рішення суду; такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій прямо передбачений Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб — підприємців та громадських формувань. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга  ОСОБА_1  на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2020 року про відмову в забезпеченні позову підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Відмовляючи в задоволенні заяви  ОСОБА_1  про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, зважаючи на наступне.
       Частинами 1, 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2)забороною вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7)передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9)арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10)іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п. п.1-9 цієї частини.
       Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       Пунктом 10 ст.150 ЦПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
       Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.
       Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств (наприклад, забороняти скликати загальні збори товариства, складати список акціонерів, що мають право на участь у них, надавати реєстр акціонерів та приміщення для проведення зборів, підбивати підсумки голосування з питань порядку денного, тощо).
       Заборона вчиняти дії, зазначені ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову, фактично є втручанням у внутрішню діяльність об`єднання, такі заходи забезпечення позову не відповідають принципу верховенства права і меті застосування правового інституту забезпечення позову та позбавлять інших членів ОСББ «Дніпровські Вежі», співвласників будинку, які не оскаржували рішень загальних зборів, користування гарантованим законом  правом на реалізацію своїх житлових та майнових прав, обирати та бути обраними до статутного органу – правління ОСББ «Дніпровські Вежі».
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстави для її скасування відсутні. 
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.

       Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 травня 2020 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 07 жовтня 2020 року.

               Головуючий:                 Демченко Е.Л. 

               Судді:                          Куценко Т.Р. 

                                                                Макаров М.О.