ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року                                                    м. Дніпро         Справа №  Б26/40/94-08

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чередка А.Є. (доповідач)      
суддів: Коваль Л.А., Мороза В.Ф. 
при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Камша Н.М.) від 27.07.2020р.  у справі № Б26/40/94-08

за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області                                                                                
до боржника  Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробничий центр    № 1308", м. Дніпро 
про  визнання банкрутом, -              
                                                    ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020р. у справі № Б26/40/94-08:
- заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дашко І.В. від 06.09.2019 - задоволено; 
- стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробничий центр № 1308" (49051, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 46, код ЄДРПОУ 19092275, рахунок в банку АТ "Акцент-Банк" IBAN № НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у сумі 30 866,00 грн. (тридцять тисяч вісімсот шістдесят шість грн. 00 коп.).
Не погодившись з даною ухвалою господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернувся ОСОБА_1 із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020р. у справі № Б26/40/94-08 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дашко І.В. від 06.09.2019  повністю.
В обгрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує, що у власності банкрута була відсутня нежитлова будівля площею 137,3 кв.м. по АДРЕСА_3 , йому було невідомо про продаж цього майна на біржових торгах та про розгляд Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська справи про визнання права власності на це майно, у якому він участі не приймав, будь-які грошові кошти від продажу цього майна він не отримував, а усі складені за його участі документи щодо продажу зазначеного майна є підробленими. 
Отже, діями ОСОБА_1 , як ліквідатора банкрута, не було спричинено будь-якої шкоди останньому, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з нього на користь банкрута шкоди у розмірі 30 866,00 грн.  
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2020р. поновлено ОСОБА_1 строк подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020р. у справі № Б26/40/94-08, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020р. у справі № Б26/40/94-08, розгляд апеляційної скарги  призначено  в судове засідання на 19.11.2020р. 
У судовому засіданні 19.11.2020р. апелянт доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу та просив її задовольнити. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.11.2020р. в судовому засіданні оголошено перерву до 17.12.2020р. 
Кредитор по заробітній платі – ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 17.12.2020р. проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану ухвалу законною та обгрунтованою, прийняту з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу апелянта безпідставною, посилаючись при цьому на продаж ним майна банкрута без внесення коштів за продане майно до ліквідаційної маси. 
Апелянт та інші учасники справи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.
Ліквідатор надіслав до апеляційного суду електронною поштою клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання. 
Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом обов`язковою не визнавалася, неявка представників учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутності апелянта та представників інших учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення кредитора, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробничий центр  № 1308" порушено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області 19.09.2018р. у відповідності до ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за заявою Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська.
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2008р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговельно-виробничий центр № 1308” визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі, ліквідатором   Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговельно-виробничий центр № 1308” призначено арбітражного керуючого Андросову Вікторію Євгенівну.
Ухвалою від 12.03.2009р. Господарський суд Дніпропетровської області припинив повноваження арбітражного керуючого Андросової В.Є. як ліквідатора ТОВ „Торговельно-виробничий центр № 1308" та призначив ліквідатором ТОВ „Торговельно-виробничий центр № 1308" арбітражного керуючого Багно Юрія Володимировича, ліцензія серія  АВ №347342, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 .
Ухвалою від 25.06.2018р. Господарський суд Дніпропетровської області припинив повноваження Багна Юрія Володимировича як ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробничий центр № 1308" та призначив ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Падалку Юрія Павловича, свідоцтво №1760 від 31.03.16р. (49054, м. Дніпро, а/с 3281, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ). 
На даний час провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробничий центр № 1308" перебуває на стадії ліквідації, повноваження ліквідатора з 26.06.2019р. виконує арбітражний керуючий Дашко І.В.
06.09.2019р. до Господарського суду Дніпропетровської області від ліквідатора надійшла заява № 02-01/21 від 06.09.2019р. в межах справи про банкрутство, в якій останній просив суд стягнути з колишнього ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробничий центр № 1308" ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробничий центр № 1308"  матеріальну  шкоду у сумі 30 866,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020р. у справі № Б26/40/94-08 заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дашко І.В. від 06.09.2019, задоволено, стягнуто з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-виробничий центр № 1308" матеріальну шкоду у сумі 30 866,00 грн. 
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду  від 27.07.2020 року про стягнення матеріальної шкоди, яка і є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
На час постановлення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Частиною 2 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність  Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992р., № 31, ст. 440 із наступними змінами). 
Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. 
Частиною другою ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник. 
Статтею 12 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий зобов`язаний  неухильно дотримуватись  вимог законодавства, здійснювати заходи щодо захисту  майна боржника; під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний  діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано  (покладено). 
Згідно зі ст. 25 Кодексу України з процедур банкрутства, шкода, заподіяна внаслідок незаконних дій арбітражного керуючого, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, заподіяна внаслідок дій або помилки арбітражного керуючого, відшкодовується  за рахунок страхової виплати. Шкода, заподіяна особі внаслідок умисних дій чи бездіяльності арбітражного керуючого, відшкодовується  арбітражним керуючим. 
Аналогічні за змістом норми щодо відповідальності арбітражного керуючого містилися і у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи,  наказом Міністерства юстиції України від 27.04.2018 № 1332/5 анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від  23.05.2013 №754, видане ОСОБА_1 . 
У звіті ліквідатора, що поданий ліквідатором Багном Ю.В. на затвердження до господарського суду, дані про виявлення та реалізацію  майна банкрута - нежитлової  будівлі за адресою: АДРЕСА_3 були відсутні. 
На запит Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 09.02.2017 повідомило суд, що право власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано за ТОВ "АКС - ІНВЕСТ", на підставі договору купівлі - продажу від 14.12.2011. Із копії договору купівлі - продажу від 14.12.2011 встановлено, що дане  майно відчужене гр. ОСОБА_3 . Його право власності зареєстровано в  КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 01.09.2011, на підставі рішення  Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2011. 
З метою встановлення всіх обставин  щодо визнання права власності на вищеозначений об`єкт нерухомості  Господарським судом Дніпропетровської області направлялись запити до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 30.03.2017, 10.05.2017, 12.06.2017, 13.07.2017, 04.12.2019 щодо  надання для огляду  матеріалів  цивільної  справи №2-5628-2011, оскільки арбітражний керуючий Багно Ю.В., який у 2011 році виконував повноваження ліквідатора, заперечував, що приймав участь у судовому засіданні 27.07.2011 та продавав майно ОСОБА_3 
06.02.2020 цивільна справа № 2-5628-2011 надійшла на адресу Господарського суду Дніпропетровської області, яким встановлено, що згідно з судовим рішенням від 27.07.2011 та доказами, які містяться у цій справі, зокрема, протоколом проведення біржових торгів від 27.05.2011, у цей день на Товарній біржі "Депорт" м. Нікополь проводились біржові торги з продажу майна ТОВ "ТВЦ № 1308": нежитлової будівлі В-1, площею 137,3 кв.м., фундамент літ. Ф-т, огорожа № 1 у АДРЕСА_3 . 
Переможцем торгів став ОСОБА_3 , який придбав зазначений об`єкт нерухомого майна за  ціною 30 866 грн. 
01.06.2011 за результатами проведених торгів ОСОБА_3 уклав з ТОВ "ТВЦ № 1308"  в особі  ліквідатора Багна Ю.В.  договір  купівлі - продажу  № 1,  на підставі  якого за актом  прийому - передачі передано нежитлові будівлі В-1, площею  137,3 кв.м., фундамент літ Ф-т,  огорожа № 1 по АДРЕСА_3 . 
03.06.2011 ОСОБА_3 сплатив  ліквідатору банкрута  Багну Ю.В. грошові кошти  у сумі 30 866 грн. за придбане  майно, що підтверджується  прибутковим касовим  ордером від 03.06.2011. 
Право власності ТОВ "Торгівельно-виробничий центр  № 1308" на спірну  нерухомість підтверджується договором купівлі-продажу № 95/В від 27.06.1994р. та свідоцтвом про власність реєстраційний № 788 від 12.06.1996р. виданого представництвом Фонду державного майна  у м. Дніпропетровську на ім`я ТОВ "Торгівельно-виробничий комплекс "Валентина". Правонаступником ТОВ "Торгівельно-виробничого комплекс "Валентина" відповідно до статуту зареєстрованого 09.08.2005р. є ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308", яке самовільно знесло будівлю кафе 1320 за адресою: АДРЕСА_3 , та збудувало на його місці нежитлову будівлю В-1, площею 137,3 кв.м.         05.05.2011р. 
Отже, об`єкт нерухомого майна, що був реалізований на торгах, є об`єктом самочинного будівництва, оскільки  у 2010 році при обстеженні земельної ділянки  за адресою АДРЕСА_3 фахівцями КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації"  встановлено, що будівля А-1 (кафе) та літ. Б-1 (сарай), які належали ТОВ ТВК "Валентина" (правонаступник - ТОВ "ТВЦ № 1308") - знесено, про що складено відповідний акт від 15.07.2010.  
Комунальне підприємство "ДМБТІ" Дніпропетровської обласної ради провело інвентаризацію нежитлової будівлі В-1, площею 137,3 кв.м., фундамент літ. Ф-т, огорожа №1 за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами якої під час проведення інвентаризації складено технічний паспорт на зазначене вище майно, в якому зазначено, що зазначений житловий будинок побудовано самовільно.
З технічного висновку складеного ТОВ "Петра Плюс" 01 червня 2011 року (ліцензія АВ № 313942 видана 23.02.2007р. з терміном дії до 23.02.2012р.) обстеження і оцінки технічного стану нежитлової будівлі В-1, площею 137,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що на підставі результатів обстеження встановлено, що конструкції нежитлової будівлі В-1, площею 137,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 є завершеним будівництвом, знаходиться у нормальному та задовільному стані і відповідає категорії К-1, К-2. Можлива експлуатація будівлі за функціональним призначенням.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2011 у  цивільній справі № 2-5628-2011 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ "ТВЦ № 1308" та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі - продажу № 1, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи ТОВ "ТВЦ № 1308", Дніпропетровська  міська рада про визнання права власності на нерухоме майно було визнано за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно: нежитлова будівля загальною площею 137,3 кв.м., фундамент  літ. Ф-т, огорожа № 1, за адресою: АДРЕСА_3 без прийняття в експлуатацію нерухомого майна, а також таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим  на те органом без прийняття в експлуатацію  нерухомого майна. 
Цим же рішенням визнано таким, що підлягає анулюванню право власності ТОВ  ТВК "Валентина"  на знесену будівлю кафе № 1320 літ. А-1, загальною площею 135,4 кв.м., сарай літ. Б-1 по АДРЕСА_3 , яке було зареєстроване на підставі договору купівлі - продажу № 95/В від 27.06.1994.
У судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 щодо визнання недійсним  договору купівлі - продажу № 1 ліквідатор ОСОБА_1 не визнав, просив суд  відмовити в їх задоволенні. У той же час позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання  права власності на  об`єкт нерухомого  майна ОСОБА_1 просив вирішити на розсуд суду. 
Це відображено як у рішенні суду від 27.07.2011, так і в журналі судового засідання від 27.07.2011. 
Виходячи з вищенаведеного, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що шкода, яка полягає у невключенні до складу ліквідаційної маси 30 866 грн., які мали бути одержані від продажу нерухомого майна банкрута, заподіяна внаслідок умисних дій арбітражного керуючого ОСОБА_1 і має бути ним відшкодована, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, відповідно як до ст.ст. 23, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013р., норми якого щодо ліувідаційної процедури підлягають застосуванню до спірних правовідносин, так і до ст. 61 Кодексу України з процедур про банкрутства, після призначення ліквідатором, арбітражний керуючий виконує повноваження керівника і органу управління боржника.
Отже, у період з 12.03.2009 по 25.06.2018 ОСОБА_1 , коли він був ліквідатором ТОВ "ТВЦ № 1308",  був посадовою особою банкрута, до повноважень якої входило виявлення та збереження майна банкрута, а також проведення інвентаризації майна банкрута та організація його продажу для задоволення вимог кредиторів.
Втім, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано апелянтом належними та допустимими доказами, під час виконання ним повноважень ліквідатора банкрута, за його участі відбувся продаж майна банкрута, одержані від якого грошові кошти не надійшли до ліквідаційної маси.
При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності у банкрута нерухомого майна: нежитлової будівлі загальною площею 137,3 кв.м., фундамент  літ. Ф-т, огорожа № 1, за адресою: АДРЕСА_3 та не обізнаності апелянта про продаж цього майна, оскільки вищенаведений об`єкт нерухомості розташований на місці самовільно знесеного іншого об`єкту нерухомості, який належав на праві власності банкруту, тобто на тій самій земельній ділянці, а тому ліквідатор не міг не знати про його будівництво та існування.
Окрім цього, технічна інвентаризація та продаж вищенаведеного об`єкту нерухомості здійснювалися саме як власності ТОВ "ТВЦ № 1308" та за участю арбітражного керуючого Багна Ю.В., що зокрема підтверджується його підписом та відтиском печатки на відповідних вищенаведених документах, достовірність, яких апелянтом належним чином не спростована.
Також, ОСОБА_1 стверджував, що не замовляв від імені банкрута проведення інвентаризації та виготовлення 05.05.2011 технічної документації на будівлю та споруди, розташовані по АДРЕСА_3 . 
Між тим, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.06.2020 по даній справі суд витребував від Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 9, код ЄДРПОУ 03341776) інформацію та копії документів, які підтверджують факт того, хто звертався до Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради у 2011 році із заявою на проведення технічної інвентаризації об`єкту нерухомості - нежитлової будівлі літера В-1 за адресою: АДРЕСА_3 , інвентаризаційна справа № 20215, реєстровий номер Р-11-81, технічний паспорт виготовлено станом на 05.05.2011 та повідомити господарський суд Дніпропетровської області, хто оплатив замовлення на виготовлення технічного паспорту.
21.07.2020  ліквідатор банкрута Дашко І.В.  направив до справи про банкрутство лист  КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" від 01.07.2020 № 6817 на 1-му аркуші, у якому повідомлялось, що  технічна інвентаризація будівлі літ. В-1 була проведена 05.05.2011 на підставі заяви та проведення оплати замовлення арбітражного керуючого, ліквідатора  ТОВ "ТВЦ № 1308" Багно Юрія Володимировича від 14.04.2011 за № 117. До листа КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" надано копію листа арбітражного керуючого Багно Ю.В., у якому він просив здійснити поточну інвентаризацію нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 та  видати технічну документацію. До листа арбітражного керуючого додані наступні документи: копія постанови господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2008; копія ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009; копія ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2010; копія статуту ТОВ "ТВЦ №1308"; копія свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ "ТВЦ №1308"; копія довідки про включення ТОВ "ТВЦ №1308" до ЄДРПОУ; копія свідоцтва Фонду державного майна в Дніпропетровську №788 від 12.06.1996. 
Підпис ліквідатора Багна Ю.В. на вищенаведеному листі скріплено його печаткою, як арбітражного керуючого, на якій вказана ліцензія № 347342. 
Цей доказ свідчить про те, що у 2011 році ліквідатор банкрута Багно Ю.В. замовив  технічну інвентаризацію об`єкта нерухомого майна, що розташована за адресою:   АДРЕСА_3 , а його ствердження про те, що він не причетний  до виготовлення  документації в КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" та не оплачував замовлення спростовується листом КП "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" від 01.07.2020 № 6817 та листом самого арбітражного керуючого від 14.04.2011. 
У цивільній справі № 2-5628/11 також міститься журнал судового засідання від 27.07.2011, у якому ОСОБА_1 зазначений, як особа, що брала участь у справі, надавала  пояснення по суті спору. 
Отже, апелянту було відомо про розгляд цієї цивільної справи та про прийняте у ній рішення, яке він своєчасно не оскаржив, як і не подавав зауважень на протокол (журнал) судового засідання від 27.07.2011р.
За наведених обставин, як вірно вказав суд першої інстанції, відсутність у цивільній справі копії паспорту ОСОБА_1 , виписки з ЄДР, довідки з  ЄДРПОУ не може бути доказом того, що він не був  присутній в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська під час вирішення спору у вищеозначеній справі. 
Не подавав ОСОБА_1 до Господарського суду Дніпропетровської області і доказів його звернення до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська чи правоохоронних органів  з приводу шахрайських дій осіб, які внесли відомості про його участь в  судовому засіданні до матеріалів цивільної справи, якщо такі дії мали місце. 
Слушно вказано місцевим господарським судом і про те, що додатковим підтвердженням того, що ОСОБА_1 був обізнаний про спір  у справі № 2-5628/11 є те, що у цій справі (а.с. 40 - 54) міститься копія дублікату Статуту банкрута, яка оформлена 04.02.2010 (у той час, коли ОСОБА_1 виконував повноваження ліквідатора), що засвідчена підписом ліквідатора та печаткою ТОВ "ТВЦ № 1308". Дублікат Статуту банкрута та його печатка на час вирішення спору - 27.07.2011 могли бути лише у ОСОБА_1 і лише з його волі копія Статуту, завірена ним, могла бути долучена  до цивільної справи. 
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.  
В постанові Дніпропетровського апеляційного  суду від 21.02.2019 по цивільній справі № 2-5628/2011, якою частково задоволено апеляційну скаргу ТОВ "ТВЦ № 1308" та частково скасовано рішення Бабушкінського  районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2011, зазначено наступне. 
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнано за особою, яка здійснила  самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником або користувачем. При цьому слід враховувати  також положення ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України. 
Саме через неподання ОСОБА_3 належних та допустимих доказів у розумінні ст. 376 Цивільного кодексу України  для визнання за ним права власності, йому  відмовлено у задоволенні  зустрічного позову. 
При цьому, Дніпропетровський апеляційний суд не піддав сумніву докази, що стосувались продажу майна та отримання  коштів за це майно ОСОБА_1 . 
Таким чином, ОСОБА_1 всупереч вимогам ч. 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не подав доказів того, що технічну інвентаризацію на об`єкт нерухомості в КП "ДМБТІ" замовляла інша особа, а не ліквідатор; що 27.05.2011 Товарна біржа "Депорт" не проводила торги, де він зазначений як учасник; що він не передавав майно ОСОБА_3 та не укладав з ним договору 01.06.2011, не замовляв в ТОВ "Петра Плюс" технічного висновку на  нерухомість. 
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що відсутність на квитанції до прибуткового касового ордеру від 03.06.2011 про отримання від ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 30 866 грн. за придбане майно, яка містить відтиск печатки ТОВ "ТВЦ № 1308", підпису ОСОБА_1 , не може бути підставою для звільнення останнього від відповідальності, оскільки кошти від продажу майна банкрута до ліквідаційної маси ліквідатором ОСОБА_1 внесені не були, чим і була спричинена матеріальна шкода банкруту.
Згідно з ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. 
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Із аналізу вищенаведених норм вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі, а для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
З огляду на встановлені обставини справи, слід дійти висновку, що внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_1 , а саме неналежного виконання повноважень ліквідатора банкрута, що виразилося у продажі майнового активу, який фактично був власністю банкрута, без внесення грошових коштів, які мали бути одержані від його продажу, до ліквідаційної маси, банкруту було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 30  866,00грн., відсутність своєї вини в чому ОСОБА_1 не доведено.    
Отже, у даному випадку, наявні усі необхідні складові для покладення на ОСОБА_1 цивільної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, доводи апеляційної скарги апелянта є необґрунтованими, а оскаржувана ухвала господарського суду є такою, що  відповідає чинному законодавству, тому підстави передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області у справі № Б26/40/94-08 від 27.07.2020р. про відшкодування шкоди - відсутні.
Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги  у сумі 2102,00грн. слід покласти на останнього.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, - 

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020р. у справі № Б26/40/94-08 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.07.2020р.  у справі № Б26/40/94-08 – залишити без змін. 
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2102,00грн. покласти на ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 

Повна постанова складена та підписана 28.12.2020 року.

Головуючий суддя                                                                                   А.Є. Чередко 
Суддя                                                                                                           Л.А. Коваль
Суддя                                                                                                           В.Ф. Мороз