ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року 
м. Черкаси   

Справа № 693/1052/18		
Провадження № 22-ц/821/295/20		
категорія 302090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І. 
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.
секретаря: Анкудінова О. І.
учасники справи: 
позивач: фермерське господарство «Степ»
відповідачі: іноземне підприємство «Агро-Вільд Україна», ОСОБА_1 , приватний нотаріус Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько Валентина Петрівна

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» адвоката Чепурки Радислава Станіславовича на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом фермерського господарства «Степ» до іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна», ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько Валентини Петрівни про визнання недійсним договору та скасування реєстрації права, у складі головуючого судді Шимчик Р. В.,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ФГ «Степ» звернулось в суд з позовом до ІП «Агро-Вільд Україна», ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В. П. про визнання недійсним договору та скасування реєстрації права.
Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Апеляційного суду Черкаської області від 15 серпня 2018 року у справі №693/41/18 за позовом ФГ «Степ» до ІП «Агро-Вільд Україна» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору встановлення емфітевзису, визнання укладеною додаткової угоди, скасовано рішення Жашківського районного Черкаської області від 30 травня 2018 року та задоволено вимоги ФГ «Степ», а саме визнано недійсним договір емфітевзису від 26 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ІП «Агро-Вільд Україна» на використання земельної ділянки площею 4,2827 га, розташованої в адміністративних межах населеного пункту, кадастровий номер 7120910100:05:001:1124; визнано укладеною між ОСОБА_1 та ФГ «Степ» додаткову угоду в редакції, запропонованій господарством.
Судом апеляційної інстанції визнано обґрунтованими доводи позивача щодо порушення переважного права на пролонгацію договору оренди земельної ділянки в силу укладення між відповідачами договору встановлення емфітевзису під час дії договору оренди, що підлягав поновленню, а також підтверджено обґрунтованість вимоги щодо визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку дії договору на умовах, запропонованих власнику ділянки.
Зазначало, що моніторингом відомостей Державного земельного кадастру встановлено, що на земельну ділянку за кадастровим номером 7120910100:05:001:1124 05 квітня 2018 року зареєстровано право оренди за ІП «Агро-Вільд Україна» на підставі укладеного між останнім та ОСОБА_1 договору оренди.
Вбачається, що зазначений вище договір укладено в період розгляду судами першої та апеляційної інстанцій справи № 693/10/18, де вирішувалось питання про визнання недійсним раніше укладеного договору на використання цієї ж земельної ділянки в силу порушення переважного права на поновлення строку дії договору оренди.
У свою чергу, суд апеляційної інстанції, задовольнивши вимогу про визнання укладеною додаткової угоди у відповідній редакції, визнав необхідність пролонгації орендних відносин між ОСОБА_1 та ФГ «Степ» з моменту закінчення строку дії раніше укладеного договору оренди, тобто з 01 січня 2018 року, в силу вимог ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».
Вважає, що укладення договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ІП «Агро-Вільд Україна», право на яку зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно 05 квітня 2018 року, порушує право на використання землі ФГ «Степ» на підставі додаткової угоди про пролонгацію строку дії договору оренди, визнаної укладеною судом. Відтак, зазначений вище договір оренди між ОСОБА_1 та ІП «Агро-Вільд Україна» підлягає визнанню недійсним.
Крім того, оскаржуваний договір також порушує переважне право орендаря на поновлення строку дії договору на новий строк, оскільки унеможливлює виникнення права на використання ділянки ФГ «Степ» в силу існування запису про державну реєстрацію права оренди на ділянку за ІП «Агро-Вільд Україна».
Наявність речового права, яке виникло у ІП «Агро-Вільд Україна» за період із 01 січня 2018 року, позбавляє можливості позивача зареєструвати право на поновлений судом договір на новий строк.
Відповідно до умов п. 29 договору оренди земельної ділянки, строк дії якого поновлено судом, орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою.
Водночас п. 26 договору оренди землі чітко визначено, що на земельну ділянку не встановлено будь-яких обмежень обтяжень та інших прав третіх осіб.
Зазначені умови договору діють на весь строк оренди та не були зміненими чи виключеними протягом використання ділянки фермерським господарством.
Одночасне використання земельної ділянки різними суб`єктами на різних цивільно-правових підставах не узгоджується ані з вимогами цивільного, ані земельного законодавства та є взаємовиключним, що, в свою чергу, зумовлює протиправність існування права оренди, яке виникло та зареєстровано пізніше.
Звертаючись до суду з позовом, ФГ «Степ» посилається на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого спірним договором та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», унаслідок чого було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки з іншим орендарем.
Апеляційним судом Черкаської області вірно було встановлено обставину справи про своєчасність направлення орендарем листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі.
Однак, орендодавець пропозицію поновити договір оренди проігнорував, свої вимоги не висунув, бажання самостійно обробляти земельну ділянку не виявив, хоча позивач запропонував поновити договір на кращих умовах, з точки зору орендодавця, збільшивши орендну плату до 5,5 %, порівнюючи з діючим договором. 
При цьому, запропоновані умови ІП «Агро-Вільд Україна» є гіршими, адже передбачають меншу орендну плату, що є підставою для визнання договору, укладеного між відповідачами, недійсним.
Законодавець надав додаткову гарантію захисту прав орендаря, який має переважне право перед іншими особами на використання земельної ділянки, що знаходиться в межах масиву земель сільськогосподарського призначення, істотна частина якого використовується таким землекористувачем, в даному випадку - ФГ «Степ».
Так, земельна ділянка, що є предметом поновлюваного договору, має кадастровий номер 7120910100:05:001:1124. Ділянка знаходиться в адміністративних межах Жашківської міської ради за межами населеного пункту, що відповідає коду 7120984900, зона - 02, квартал 001. При цьому, дана ділянка належить до масиву земель сільськогосподарського призначення з аналогічними кодами населеного пункту, зони та кварталу, що використовуються ФГ «Степ» (викопіювання з експлікацією долучено до матеріалів справи).
Також зазначає, що скасування запису про реєстрацію права можливо лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, що зумовлює необхідність скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Жашківського нотаріального округу Черкаської області Шелудько В. П. від 05 квітня 2018 року номер запису про право 25644487.
Змінивши (доповнивши) підставу позову, остаточно ФГ «Степ» просило: визнати недійсним договір оренди землі від 05 квітня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ІП «Агро-Вільд Україна», на використання земельної ділянки площею 4,2827 га, розташованої в адміністративних межах Жашківської міської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер №7120910100:05:001:1124; скасувати рішення приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В. П. від 05 квітня 2018 року номер запису про інше речове право 25644487 про реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 4,2827 га, розташовану в адміністративних межах Жашківської міської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер 7120910100:05:001:1124, за іноземним підприємством; судові витрати стягнути з відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року позов ФГ «Степ» задоволено частково.
Визнано недійсним договір оренди землі від 05 квітня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ІП «Агро-Вільд Україна», на використання земельної ділянки площею 4,2827 га, розташованої в адміністративних межах Жашківської міської ради Черкаської області за межами населеного пункту, кадастровий номер №7120910100:05:001:1124.
У частині позовних вимог про скасування рішення приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В. П. від 05 квітня 2018 року номер запису про інше речове право 25644487 про реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 4,2827 га, розташовану в адміністративних межах Жашківської міської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер 7120910100:05:001:1124, за іноземним підприємством відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що одночасне використання земельної ділянки різними суб`єктами на різних цивільно-правових підставах не узгоджується ані з вимогами цивільного, ані земельного законодавства та є взаємовиключним, що, в свою чергу, зумовлює протиправність існування права оренди, яке виникло та зареєстровано пізніше.
Суд дійшов висновку про порушення відповідачами ІП «Агро-Вільд Україна» та ОСОБА_1 переважного права ФГ «Степ» на реєстрацію пролонгованого договору оренди землі від 21 січня 2008 року на новий строк в силу існування запису про державну реєстрацію права оренди на ту ж саму земельну ділянку за ІП «Агро-Вільд Україна», а також п. 29 вказаного договору оренди землі.
Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації зазначеного договору оренди, то суд першої інстанції дійшов висновку, що вона є передчасною, оскільки на даний час відсутнє порушення такого права позивача. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Вважаючи незаконним та необґрунтованим рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року, представник відповідача ІП «Агро-Вільд Україна» адвокат Чепурка Р. С. оскаржив його в апеляційному порядку.
Просив скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована, зокрема, тим, що задовольняючи позовні вимоги, суд виходив зі встановлених обставин в постанові Апеляційного суду Черкаської області від 15 серпня 2018 року у справі № 693/41/18 за позовом ФГ «Степ» до ІП «Агро-Вільд Україна» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору емфітевзису, визнання укладеною додаткової угоди і вважає, що зазначена справа, та справа за якою винесено оскаржуване рішення мають однаковий предмет позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а саме ФГ «Степ» намагається відновити своє переважне право на поновлення договору оренди землі від 21 січня 2008 року.
Зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення мотивував свою позицію п. 29 договору оренди земельної ділянки, строк дії якого, на думку суду, на момент винесення рішення, поновлено за рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 15 серпня 2018 року, відповідно до умов якого, орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою.
Переважне право оренди у ФГ «Степ» є припиненим, що вбачається з рішень ВС у справах №693/25/18, №693/23/18, адже між відповідачами укладався не договір оренди землі, а договір емфітевзису, що є іншим видом користування земельною ділянкою.
Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено позивача про небажання поновити договір з позивачем, тому відсутні підстави для державної реєстрації пролонгованого договору оренди землі від 21 січня 2008 року. Верховний Суд наразі розглядає питання про наявність у позивача в цій справі переважного права на оренду спірної земельної ділянки.
Скаржник вважає, що судом зроблено хибний висновок, відповідно до якого вбачається одночасне використання земельної ділянки різними суб`єктами на різних цивільно-правових підставах, що, на думку суду, не узгоджується ані з вимогами цивільного, ані земельного законодавства та є взаємовиключним, що в свою чергу зумовлює протиправність існування права оренди, яке виникло та зареєстровано пізніше.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 березня 2020 року розгляд апеляційної скарги призначено на 21 квітня 2020 року на 11:30 год. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року провадження у справі зупинено до закінчення перегляду Верховним Судом справи №693/41/18 (провадження №61-4525ск18) за позовом ФГ «Степ» до іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору встановлення емфітевзису, визнання укладеною додаткової угоди.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 07 жовтня на 12:30 год. з викликом сторін.

Фактичні обставини справи 

21 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ФГ «Степ» був укладений договір оренди землі, який зареєстрований у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК, про що 17 лютого 2008 року до Державного реєстру земель внесено запис за №040878200068 (а.с. 8-10).
Відповідно до п. 8 договору оренди вказаний договір укладено на 5 років з 21 січня 2008 року до 21 січня 2013 року. Після закінчення строку дії цього договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію цього договору (а.с. 8).
Згідно п. 26 договору оренди землі чітко визначено, що на земельну ділянку не встановлено будь-яких обмежень обтяжень та інших прав третіх осіб.
Відповідно до п. 29 договору оренди земельної ділянки, орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою.
Додатковою угодою від 01 серпня 2011 року строк дії договору оренди землі, укладеного 21 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ФГ «Степ», був продовжений до 31 грудня 2017 року.
26 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ІП «Агро-Вільд Україна» на ту ж саму земельну ділянку зареєстровано договір емфітевзису, згідно п. 2.4 якого початок перебігу емфітевтичного права установлено з 01 січня 2018 року до 01 січня 2025 року.
26 липня 2017 року та 27 липня 2017 року ФГ «Степ» направило ОСОБА_1 листами-повідомленнями № № 108, 253, якими повідомляло ОСОБА_1 про своє переважне право та намір поновити договір оренди від 21 січня 2008 року на новий строк.
01, 07 серпня 2017 року та 04 січня 2018 року ОСОБА_1 повідомляв ФГ «Степ» про небажання поновлювати договір оренди без зазначення конкретних та чітких підстав. 
Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ФГ «Степ» до ІП «Агро-Вільд Україна» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору встановлення емфітевзису, визнання укладеною додаткової угоди відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 15 серпня 2018 року у справі №693/41/18, скасовано рішення Жашківського районного Черкаської області від 30 травня 2018 року та задоволено вимоги ФГ «Степ», а саме визнано недійсним договір емфітевзису від 26 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ІП «Агро-Вільд Україна» на використання земельної ділянки площею 4,2827 га, розташованої в адміністративних межах населеного пункту, кадастровий номер 7120910100:05:001:1124; визнано укладеною між ОСОБА_1 та ФГ «Степ» додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 21.01. січня 2008 року в редакції, запропонованій господарством (а.с. 10-13).
Постановою Верховного Суду від 01 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 15 серпня 2018 року скасовано та залишено в силі рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року. Вирішено питання щодо судових витрат.
05 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ІП «Агро-Вільд Україна» укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 7120910100:05:001:1124, площею 4,2827 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Жашківської міської ради Жашківського району Черкаської області, строк дії якого до 01 січня 2025 року, що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 08 вересня 2018 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №120075369 від 10 квітня 2018 року та копією самого договору оренди землі від 05 квітня 2018 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В. П.(а.с. 15, 32-37).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ІП «Агро-Вільд Україна» - адвоката Черватюк Ю. В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 49 ЦПК України).
Звертаючись до суду, ФГ «Степ» обґрунтовував свій позов тим, що відповідачами порушені його права, як орендаря, оскільки порушений порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору. Крім того, умови оренди, запропоновані орендодавцю ІП «Агро-Вільд Україна», є гіршими (передбачають меншу орендну плату), ніж ті, що пропонує позивач.
Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. 
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 2 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, ЗК України, ЗУ «Про оренду землі».
Згідно ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). 
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. 
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. 
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. 
Згідно ч. 8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. 
Отже, відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін, , а у разі недосягнення такої домовленості щодо істотних умов, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Договір оренди землі може вважатися поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором оренди землі також за наявності умов, передбачених ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», зокрема: належного виконання своїх обов`язків орендарем, повідомлення ним орендодавця до закінчення строку дії договору в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк з доданням до нього додаткової угоди, продовження користування виділеною земельною ділянкою, та відсутності протягом місяця після закінчення строку договору письмового повідомлення орендодавцем орендаря про відмову у поновленні договору оренди.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, буде порушене, зокрема, у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднім орендарем про намір реалізувати своє переважне право.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Рішенням Жашківського районного суду від 30 травня 2018 року, яке набрало законної сили 01 липня 2020 року, встановлена відсутність у ФГ «Степ» переважного права на продовження орендних правовідносин з орендодавцем ОСОБА_1 . 
Верховний Суд, залишаючи в силі рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 30 травня 2018 року, виходив з того, що до закінчення строку дії договору оренди землі від 21 січня 2008 року ОСОБА_1 повідомив ФГ «Степ» про відсутність у нього наміру продовжувати дію зазначеного договору оренди землі. Тому, за наявності наведених обставин, а також відсутності згоди орендодавця із запропонованими ФГ «Степ» новими умовами договору оренди землі, висновки суду апеляційної інстанції про порушення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк, а відтак наявність підстав для задоволення вимог ФГ «Степ», не ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та вимогах закону.
Отже, рішенням суду, яке набрало законної сили (рішенням Жашківського районного суду від 30 травня 2018 року у справі 693/41/18), встановлена відсутність у ФГ «Степ» переважного права на продовження орендних правовідносин з орендодавцем ОСОБА_1 , тобто договірні відносини між ними закінчились 31 грудня 2017 року.
З викладеного вбачається, що оспорюваний договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ІП «Агровільд Україна» від 05 квітня 2018 року був укладений після закінчення договору оренди із позивачем ФГ «Степ».
Крім того, після закінчення договору оренди землі з ФГ «Степ», належну ОСОБА_1 земельну ділянку став обробляти новий орендар ІП «Агровільд Україна», що підтверджується актом приймання-передачі об`єкта оренди по договору оренди землі від 05 квітня 2018 року, а тому у позивача відсутні правові підстави для визнання договору оренди землі недійсним і згідно ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (продовження використання орендарем земельної ділянки за відсутності заперечень іншої сторони) (а.с. 48).
Отже, висновки суду першої інстанції про наявність у позивача переважного права на продовження орендних правовідносин, порушеного відповідачами в цій справі, які покладено в основу вирішення усіх заявлених позовних вимог, є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, відмовивши в задоволенні позову.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з відмовою у позові, з позивача ФГ «Степ» на користь скаржника ІП «Агро-Вільд Україна» слід стягнути 5286 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» адвоката Чепурки Радислава Станіславовича задовольнити.
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2019 року – скасувати.
В задоволенні позову фермерського господарства «Степ» до іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна», ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько Валентини Петрівни про визнання недійсним договору та скасування реєстрації права – відмовити.
Стягнути із фермерського господарства «Степ» на користь іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» 5286 грн судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.

Головуючий         Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко