КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
_________________________
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
справа № 761/23518/19                  Головуючий у 1-й інстанції суддя: Кондратенко О.О.
 
18 листопада 2020 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
судді-доповідача - Саліхова В.В.
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,
 
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду від 11 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_1 та просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000, 00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з заявою і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Шевченківського районного суду від 11 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000 грн. щомісяця, з індексацією стягуваних сум, відповідно до Закону, починаючи з 11 червня 2019 року і до досягнення донькою повноліття. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру аліментів, зменшивши розмір до 1 200 грн. щомісячно, та в частині визначення дати з якої призначено аліменти з 03.10.2019 і до досягнення донькою повноліття.
Посилається на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. 
В обґрунтування своїх доводів вказує, що встановлений розмір є надмірним, враховуючи розмір заробітної плати відповідача, що є єдиним джерелом доходу.
Зазначає, що відповідач піклується про свою непрацездатну матір, яка є інвалідом 2-ї групи. Звертає увагу на те, що дитина час від часу проживала з батьком, а час від часу з матір`ю та висновок суду щодо проживання дитини з позивачем після розірвання шлюбу спростовується актом про не проживання від 18.10.2018.  
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12943/2020	
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, вважав за необхідне стягнути аліменти в твердій грошовій одиниці у розмірі 3 000, 00 грн., оскільки ОСОБА_2 не довела визначений нею до стягнення суми аліментів у розмірі 8 000, 00 грн.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1  перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2005 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року було розірвано ( справа № 761/24117/18).
Від шлюбу мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначила, що спільна неповнолітня донька сторін знаходиться на її утриманні. Відповідач не виконує належним чином свого батьківського обов`язку, а тому звернулася до суду із відповідним позовом.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, згідно якого за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
При розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що донька сторін -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_2  та перебуває на її утриманні, а відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги.
Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За наведеного, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000 грн. щомісяця, з індексацією стягуваних сум, відповідно до Закону, починаючи з дня звернення до суду з заявою і до досягнення донькою повноліття правильними.
Доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення аліментів в меншому розмірі, враховуючи майновий стан відповідача є необґрунтованими, оскільки останній є здоровою людиною спроможною працювати, отримувати дохід та те, що кожен із батьків зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач піклується про свою непрацездатну матір, яка є інвалідом 2-ї групи не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, недоведеність даної обставини та відсутність отримання пенсії останньою.
Доводи апеляційної скарги про те, що дитина час від часу проживала з батьком не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що проживання дитини з позивачем після розірвання шлюбу спростовується актом про не проживання від 18.10.2018 є необґрунтованими, оскільки не підтверджують даного факту, а лише вказують, що після розірвання шлюбу позивач була змушена з донькою залишити квартиру у якій вони спільно проживали з відповідачем, як одна сім`я.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування щодо визначення дати з якої призначено аліменти. Не встановлено, що неповнолітня донька сторін з дня звернення позивачем до суду з вищезазначеною заявою і до 03 жовтня 2019 року спільно проживала з відповідачем чи окремо від позивачки.
За наведеного, вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду від 11 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий:                                                              В.В. Саліхов

Судді:                                                                          І.М. Вербова

                                                                                     О.В. Шахова