ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 р.	Справа № 520/7075/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 20.08.20 року по справі № 520/7075/2020
          за позовом         ОСОБА_1  
          до        Головного управління Національної поліції в Харківській області             
          про скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі за текстом також – відповідач, ГУНП в Харківській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати п. 5 Наказа Головного управління Національної поліції в Харківській області № 302 від 29.04.2020 в частині застосування до підполковника поліції, ОСОБА_1 , начальника оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області, дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року позов задоволено. 
Скасовано п. 5 Наказа Головного управління Національної поліції в Харківській області №302 від 29.04.2020 року в частині застосування до підполковника поліції, ОСОБА_1 , начальника оперативно-пошукового відділу УКР ГУНП в Харківській області, дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 840,40 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні  позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, з неправильним застосуванням норм ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6 розділу 11 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 за № 100, статей 1, 11, 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Наводить обставини справи, зазначені ним у відзиві на позовну заяву.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 06.04.2020 о 20.30 на проїжджій частині перехрестя вулиці Піскунівської та провулку Піскунівського у м. Харкові між поліцейськими ГУНП в Харківській області та групою невідомих чоловіків виник конфлікт, під час якого останні раптово завдали чисельні удари начальникові УКР ГУНП в Харківській області полковнику поліції ОСОБА_2 та з місця події зникли.
07.04.2020 Наказом № 732 ГУНП в Харківській області призначено службове розслідування на підставі доповідної записки заступника начальника УКЗ ГУНП в Харківській області № 2410/119-12/02-2020 щодо зазначеного вище конфлікту до ГУНП в Харківській області.
Службовим розслідуванням встановлено, що 06.04.2020 о 20:16 службовий автомобіль «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні) із закріпленим на ньому номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням начальника відділу розкриття злочинів проти особи УКР ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 (знаходився поза службою), рухався з вулиці Ярославської, 1/29, м. Харків, по провулку Піскунівському у напрямку вулиці Піскунівської. В салоні цього автомобіля в якості пасажира перебував оперуповноважений УКР ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4   (знаходився поза службою).
О 20:17 під час слідування з боку вулиці Чеботарської при проїзді нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг провулку Піскунівського - вулиці Піскуніської водій службового автомобіля підполковник ОСОБА_3 не виконав вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» розділу 3.3. Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив дотик переднього бампера до задніх лівих дверей та крила автомобіля ВАЗ - 21121, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 . У салоні зазначеного автомобіля знаходилася дружина водія - ОСОБА_6 та громадянин ОСОБА_7 .
На місці дорожньо-транспортної пригоди між водіями вказаних транспортних засобів відбувся конфлікт з приводу наявності вини кожного з них.
У подальшому, в період часу з 20:25 по 20:35, на місце пригоди прибули поліцейські:
- о 20:25 начальник ОМВ підполковник поліції ОСОБА_8 і старший оперуповноважений в ОВС ОМВ підполковник поліції ОСОБА_9 на автомобілі «Нісан Кашкай», номерний знак НОМЕР_4 . Вказані поліцейські знаходилися поза службою, у цивільному одязі, без табельної зброї;
- о 20:28 оперуповноважений відділу розкриття злочинів проти особи майор поліції ОСОБА_10 зі старшим оперуповноваженим цього ж відділу підполковником поліції ОСОБА_11 на автомобілі «Шевроле Авео» білого кольору, номерний знак НОМЕР_5 . Зазначені поліцейські знаходилися поза службою, у цивільному одязі, без табельної зброї;
- о 20:32 начальник ОПВ підполковник поліції ОСОБА_1 (позивач) на автомобілі «Фольксваген Пассат», чорного кольору, номерний знак НОМЕР_6 , разом із старшим оперуповноваженим цього ж відділу ОСОБА_12 . Зазначені поліцейські знаходилися поза службою, у цивільному одязі, без табельної зброї;
- о 20:33 на місці події з`явився заступник начальника ОПВ майор поліції ОСОБА_13 , який знаходився поза службою, у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї;
-  о 20:35 на службовому автомобілі «Шкода Октавія А7», білого кольору, номерний знак НОМЕР_7 , прибув начальник УКР ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_14 .
У подальшому, о 20:41 год, на місце дорожньо-транспортної пригоди прибув автомобіль «Ауді А6», номерний знак НОМЕР_8 , з якого вийшли двоє громадян і направились до службового автомобіля «Шкода Октавія», де перебували поліцейські разом із громадянами автомобіля ВАЗ - 21121. У ході спілкування поліцейських з двома невідомими особами, що тривало не більше 10-15 секунд, один із них зненацька наніс удари в обличчя начальнику УКР ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 , який відразу впав на асфальт. Інший невідомий громадянин наніс один удар ногою в обличчя ОСОБА_14 , який в цей момент лежав на проїжджій частині дороги і не міг самостійно підвестися. Між поліцейськими ОСОБА_1 (позивачем), ОСОБА_11 , ОСОБА_13 з одного боку, та приблизно чотирма невідомими громадянами, з іншого боку, виникла бійка, після чого невідомі особи сіли в автомобіль «Ауді А6» та залишили місце пригоди.
О 20:49 на місце події прибув наряд ППР поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області у складі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 , старших сержантів поліції ОСОБА_16 і ОСОБА_17 на службовому автомобілі ВАЗ-21099, номерний знак НОМЕР_9 (на синьому фоні).
О 20:56 на місце пригоди прибули поліцейські УПП в Харківській області ДПП НПУ на службовому автомобілі «Тойота Пріус», але через дві хвилини залишили вказане місце.
О 20:57 на службовому автомобілі «Шкода Октавія» білого кольору, номерний знак НОМЕР_10 (на синьому фоні), полковника поліції ОСОБА_14 старший оперуповноважений УКР ОСОБА_12 відвіз з місця події.
У подальшому, 07.04.2020 о 00:03 до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області до оператора служби «102» надійшло повідомлення з приймального відділення Харківської обласної лікарні про те, що до вказаного медичного закладу самостійно звернувся за медичною допомогою начальник УКР ГУНП в Харківській області полковник поліції ОСОБА_14 .
Про вказану подію того ж дня працівниками Холодногірського ВП негайно було повідомлено чергову частину УОАЗОР ГУНП в Харківській області.
Враховуючи викладені вище обставини, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач під час вказаної події своє прізвище, посаду, спеціальне звання учасникам ДТП не назвав та службове посвідчення їм не пред`явив, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію».
Разом з цим, ставши свідком нападу та травмування підполковника поліції ОСОБА_3 та начальника УКР ГУНП в Харківській області полковника поліції ОСОБА_14 , позивач не повідомив про вчинене кримінальне правопорушення за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» та не вжив заходів щодо встановлення осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події, чим порушив вимоги п. 6 розділу II Порядку введення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.19 за № 100, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2010 за № 223/33194.
Також, у висновку службового розслідування зазначено обставини, що пом`якшують відповідальність позивача, а саме: попередня бездоганна поведінка відповідно до його службової характеристики; обставини, що обтяжують відповідальність позивача, а саме: настання тяжких наслідків у виді підриву авторитета Національної поліції України та довіри населення України до поліцейських.
У подальшому, Наказом начальника ГУНП України в Харківській області № 302 від 25.04.2020 за порушення вимог п. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого Наказом МВС України від 08.02.2019 за № 100, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2010 за № 223/33194, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», до начальника ОПВ УКР ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.
Позивач не погодився із вказаним рішенням Головного управління Національної поліції в Харківській області та оскаржив його до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено факт дії або бездіяльності позивача, що відображались у неналежному виконанні чи взагалі невиконанні своїх службових обов`язків, які, в результаті, безпосередньо призвели до підриву авторитета поліції, а також із того, що твердження відповідача про порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає таке.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України.
Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 за № 580-VІІІ визначено основні обов`язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.
Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.
Аналізуючи положення вище зазначеної статті у сукупності в контексті застосування ч. 3 цієї статті, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що обов`язок поліцейського назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук виникає лише в разі коли поліцейський безпосередньо спілкується з особою під час виконання безпосередньо своїх обов`язків як поліцейський або коли особа звертається до нього як до поліцейського, в інших випадках (в побуті або якщо це є цивільні відносини тощо) такого обов`язку у поліцейського не має.
Відповідно до статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (надалі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Так, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Згідно із частинами 1-5 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
З аналізу викладених вище норм убачається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, види дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування.
Порядок проведення службових розслідувань регулюється Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим Наказом МВС України № 893 від 07.11.2018.
Згідно із пунктом 1 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі також – Порядок) у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Пункт 6 розділу II Порядку передбачає обов`язок поліцейського незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний вжити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Із правового аналізу вбачається, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. А такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Як убачається із матеріалів справи, позивач прибув на місце події о 20:32, в той час, як особи на автомобілі «Ауді А6» прибули на місце дорожнього-транспортної пригоди о 20:41 і, не з`ясувавши обставин, одразу застосували до співробітників поліції фізичну силу. Проте, з наданих матеріалів службового розслідування не вбачається факт саме розмови, спілкування між позивачем та невідомими особами.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що факт спілкування позивача з невідомими громадянами є недоведеним, а отже і твердження відповідача, що  позивачем  порушено вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», є також таким, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.
Також, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що з аналізу положень п. 6 Порядку вбачається, що поліцейський в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», тобто, Порядком визначено декілька підстав, з якими пов`язані відповідні дії поліцейського, а саме:
1. Виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення чи іншу подію;
2. Звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення та іншу подію.
Отже, співробітник поліції, який знаходиться поза службою тощо, прибувши до місця події, повинен спочатку з`ясувати обставини конфлікту, з`ясувати чи є у відповідних діях кримінальне правопорушення або інша подія та відповідно до цього реагувати. У разі якщо співробітник поліції не вбачатиме у відповідних діях кримінального порушення або іншої події у нього відсутній обов`язок невідкладно повідомляти про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102».
Як убачається із матеріалів справи, різниця у часі прибуття позивача (о 20:32) і наряду ППР поліцейських ППОП ГУНП в Харківській області (о 20:49) на місце дорожньо-транспортної пригоди – 17 хвилин, протягом яких позивач з`ясовував обставини конфліктної ситуації, виявляв постраждалих з метою подальшого реагування, що підтверджується матеріалами службового розслідування. Також,  у матеріалах службового розслідування зафіксовано, що позивач разом із двома іншими співробітниками поліції з метою припинений правопорушення та затримання зловмисників намагалися вжити заходи фізичного впливу (сили), проте, зважаючи на чисельну перевагу нападників та враховуючи відсутність у працівників поліції спеціальних засобів, останнім вдалося зникнути з місця події.
Отже, висновок суду першої інстанції про недоведеність порушення позивачем вимог п. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, є правомірним.
Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що посилання відповідача на обставини, що безпосередньо, на його думку, вказують та обтяжують відповідальність позивача, а саме настання тяжких наслідків конфліктної ситуації, які полягали у підриві авторитета Національної поліції України та довіри населення України до поліцейських, є необґрунтованими, оскільки в опублікованих статтях засобів масової інформації, фотокопії яких були надані відповідачем в матеріалах службового розслідування, та опублікованих відео в соцмережах повідомляється про події за участю поліцейських УКР ГУНП в Харківській області, під час яких полковник поліції ОСОБА_3 хизувався нагородною вогнепальною зброєю перед громадянами, що вплинуло у подальшому на переростання конфлікту у бійку, внаслідок якої отримали тілесні ушкодження поліцейські, а громадяни у коментарях негативно висловлювалися на адресу поліцейських, виказували до них недовіру.
Даний факт не є належним доказом у справі з огляду на те, що інформація, опублікована в соціальній мережі (Інтернет), пов`язана з демонстрацією ОСОБА_3 вогнепальної зброї, яка відбувалася до приїзду на місце події позивача. Також, повідомлення в ЗМІ не відображають ні прізвища позивача, ні його причетності до конфлікту, а отже, не доводять вчинення позивачем порушення службових обов`язків та дисципліни.
Колегія суддів зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого наказу про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.
Оскаржуваний наказ прийнятий за висновками службового розслідування, матеріали якого є суперечливими та такими, що здійснені на підставі доказів, які беззаперечно не свідчать про наявність у позивача вини у вчиненні проступку, за яке він притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Отже, під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення дисциплінарного проступку позивачем.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, врахувавши вищезазначені норми матеріального права та процесуального права, зокрема, щодо оцінки доказів, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2020 року по справі № 520/7075/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	Т.С. Перцова    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  11.11.2020 року