ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1293/20 Справа № 205/7968/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої в.о. начальника КП «ЖЕП №25» ДМР, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В: 

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 163-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 170,00 гривень (сто сімдесят гривень 00 копійок) на користь держави.
       Стягнуто з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 320,00 грн. (триста двадцять грн. 00 коп.).
        ОСОБА_1 визнано винною в тому, що в ході документальної позапланової виїзної перевірки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №25» Дніпровської міської ради з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по теперішній час, з питання дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по теперішній час, виявлено порушення ведення податкового обліку, передбаченого пп.44.2 ст.44, п.п.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 01.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у зв`язку із чим, у відношенні в.о. начальника КП «ЖЕП №25» ДМР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушено адміністративне провадження за ознаками правопорушення передбаченого ст. 163-1 ч.1 КУпАП.     

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       В апеляційній скарзі, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та скасувати постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року, а провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
       Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що про прийняття постанови та про її зміст вона дізналася лише 30.06.2020 року, і саме з цих підстав подати заяву про апеляційне оскарження вищевказаної постанови не могла, оскільки про її існування навіть не здогадувалася. Отже про розгляд справи не була повідомлена, до участі в ній не була залучена та суд прийняв рішення, які порушують її особисті права.
       Вказує на те, що 09 липня 2020 року до Третього апеляційного адміністративного суду через канцелярію Ленінського районного суду м. Дніпропетровська нею було направлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2017року (вх. №16986) та апеляційну скаргу на згадану постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/7968/17 (вх. № 16985). 08 жовтня 2020 року вона отримала на пошті ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03.09.2020р. по справі №205/7968/17(3\205\3276\17), у якій відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою. Причиною відмови є те, що постанову суду (судді) у справі про адміністративні правопорушення може бути переглянуто лише за правилами Кодексу України про адміністративні правопорушення, а апеляційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню. Апеляційне провадження, відкрите на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2017р. закрито, як помилково відкрите. В ухвалі Третій апеляційний адміністративний суд роз`яснює, що вона має право оскаржити постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2017р. по справі №205/7968/17 в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська. 
       Стосовно апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
       На думку апелянта, Ленінський районний суд м. Дніпропетровська не повідомив її про час та місце слухання справи в суді. Про що свідчить відсутність будь-яких доказів про це у матеріалах справи, Ленінський районний суд м. Дніпропетровська не намагався навіть аналізувати справу, а вирішив просто погодитися із позицією ГУ ДФС у Дніпропетровській області. Тому постанова Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року по справі 205/7967/17 є необгрунтована, так як ухвалена судом на підставі неповно і не всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.
       Вважає, що суд першої інстанції порушив її права, оскільки вона не мала можливості давати пояснення та висловлювати зауваження щодо змісту протоколу.
       Про всі дії стосовно адміністративного та судового оскарження вона повідомляла ГУ ДФС у Дніпропетровській області в терміни згідно нормам законодавства. Тому вважає, що дії податкового органу щодо направлення до суду протоколу № 506 від 21.11.2017р. про неузгоджене адміністративне правопорушення були передчасними та незаконними та такими, що навмисно ввели суд в оману. Тим паче, що податкові повідомлення-рішення, які винесені на підставі висновків акту №12472/04-36-14- 16/32616672 від 19.09.2017 року скасовані Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 року по справі №804/3541/18.

Позиція учасників апеляційного перегляду. 
       В судовому засіданні при апеляційному розгляді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.
       Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного. 
       Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       Враховуючи те, що ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи судом першої інстанції в порядку ст. 277-2 КУпАП, копію постанови суду першої інстанції не отримувала, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, суд приходить до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
       Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.
       Проте, суддею місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 ці вимоги закону дотримані не були.
       Зі змісту постанови від 19 грудня 2017 року слідує, що висновок суду про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, суддя місцевого суду формально обґрунтував матеріалами справи, пославшись в якості доказів тільки на протокол про адміністративне правопорушення №506 від 21.11.2017 року, актом документальної позапланової виїзної перевірки Комунального підприємства Житлово-експлуатаційне підприємство №25 Дніпровської міської ради з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по теперішній час, з питання дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по теперішній час № 12472/04-36-14-16/32616672 від 19.09.2017 року, більш ніяких конкретних доказів у судовому рішенні взагалі не навів, будь-якої оцінки наявним в матеріалах справи документам не надав, фактичні обставини справи не з`ясував, отже не виконав вимоги КУпАП та прийшов до передчасного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП .
       Диспозицією ч. 1 ст. 163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
       Доводи апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є обґрунтованими, оскільки із долучених до апеляційної скарги документів слідує, що не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями КП “ЖЕП №25” ДМР оскаржували його в адміністративному, а потім і в судовому порядку, а саме:
       - заперечення №196 від 25.10.2017 року (вх. № 21390/10 від 25.10.2017 року), направлене до ГУ ДФС у Дніпропетровській області;
       - скарга №212 від 08.12.2017 року, направлена поштовою кореспонденцією до ДФС України в м. Києві;
       - позовна заява №49 від 16.05.2018 року, подана до Дніпропетровського окружного адміністративного суду;
       - апеляційна скарга №3279 від 30.11.2018 року, подана до Третього апеляційного адміністративного суду.
       При цьому, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.03.2019 року, по справі №804/3541/18 було скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 року та прийнято нове рішення про задоволення адміністративного позову КП “ЖЕП №25” ДМР про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень — рішень ГУ ДФС України в Дніпропетровській області від 07.11.2017 року №0019771416 та від 22.03.2018 року №0007142200, які були прийняті на підставі акту перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області №12472/04-36-14-16/32616672 від 19.09.2017 року.
       Тобто, на час винесення оскаржуваної постанови, тривала процедура оскарження податкових повідомлень-рішень в порядку п. 56.1 ст. 56 ПКУ.
       Згідно до вимог ст. 56 Податкового Кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. При цьому п. 56.18 цієї статті визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
       Таким чином, оскільки на час винесення постанови суду першої інстанції процедура перегляду судового оскарження податкових повідомлень-рішень в порядку п. 56.1 ст. 56 ПКУ були направленні заперечення до ГУ ДФС України в Дніпропетровській області, а тому ці повідомлення були неузгодженими і факт допущення податкового порушення не можна було вважати встановленим, а відповідні твердження податкового органу, які відображають лише позицію однієї із сторін спору, не можуть бути підставою для висновку про наявність в діях посадової особи платника податків вини у порушенні встановленого порядку ведення податкового обліку і відповідно бути підставою для притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності.
       Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
       Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
       Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).
       З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що фактично подія і склад адміністративного правопорушення не встановлені, а тому вважає необхідним провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:
       
       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року. 
       Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  - задовольнити.
       Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2017 року- скасувати.
       Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                                         Г.П. Слоквенко