ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8179/20 Справа № 215/4911/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 215/4911/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивач - Акціонерне товариство «Ідея Банк»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Левіт Семен Олександрович, на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року, яке ухвалене суддею Лиходєдовим А.В.  у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 травня 2020 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (надалі – АТ «Ідея банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вилучення предмету застави, та звернення стягнення на предмет застави.
Позовна заява мотивована тим, що 07.08.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 910.23579, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 116331,28 грн., у тому числі на купівлю транспортного засобу «GREAT WALL HAVAL M4». Кредитні кошти в сумі 116331,28 грн. було надано відповідачу ОСОБА_1 зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 15,99% та сплатою всіх інших обов`язкових платежів по договору. Строк користування кредитними коштами до 07.08.2018 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вказаного автомобіля, а решта перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов`язаних із купівлею автомобіля. 
Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу «GREAT WALL HAVAL M4», який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належав ОСОБА_1 .. На підставі договору застави, транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Також, за умовами вказаного договору застави, відчуження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Всупереч зазначеному, та без письмової згоди позивача, заставодавцем було відчужено предмет застави, та згідно відповіді Головного сервісного центру МВС, актуальним власником є – ОСОБА_2 . Але, реалізація (продаж) майна, яка проведена ОСОБА_1 , що є предметом застави, та на сьогоднішній день належить ОСОБА_2 , без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. 
Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором, останній платіж було ним здійснено 27.08.2015 року, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд: 1) стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» - 160500,67 грн. заборгованості за кредитним договором № 910.23579 від 07.08.2013 р., з яких: - 88029,44 грн. – прострочений борг; - 69059,88 грн. – прострочені проценти; - 529 грн. строкові проценти; - 2882,35 грн. дебіторська заборгованість; 2) вилучити у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 р. випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та передати АТ «Ідея Банк» на період його реалізації; 3) в рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.23579 від 07.08.2013 р., укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , звернути стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 р. випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто на користь АТ «Ідея Банк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором: - 88029 грн. 44 коп. – прострочений борг; - 69059 грн. 88 коп. – прострочені проценти; - 529 грн. – строкові проценти; - 2882 грн. 35 коп. – дебіторська заборгованість, всього - 160500 грн. 67 коп., а також 2408,51 грн. судового збору, а разом – 162909 грн. 18 коп..
Вилучено у ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 р. випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та передано АТ «Ідея Банк» на період його реалізації.
У рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк», за кредитним договором № 910.23579 від 07.08.2013 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , в сумі 160500 грн. 67 коп., з яких: - 88029 грн. 44 коп. – прострочений борг; - 69059 грн. 88 коп. – прострочені проценти; - 529 грн. – строкові проценти; - 2882 грн. 35 коп. дебіторська заборгованість, звернути стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея Банк» 3524 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Левіт С.О., просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вилучення у ОСОБА_2 транспортного засобу та передачі його позивачу на період реалізації за кредитним договором в погашення зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк», шляхом звернення стягнення на автомобіль, який належить ОСОБА_2 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, та стягнення зі ОСОБА_2 3524,00 грн. судового збору на користь позивача, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом було порушено право відповідачки ОСОБА_2 на доступ до правосуддя та не направлено їй копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості надати відзив на позов.
Також, відповідачка наголошує на тому, що у неї відсутні будь-які правовідносини з АТ «Ідея Банк» або ОСОБА_1 , а тому вона не зобов`язана відшкодовувати борги останнього та підстав для вилучення у нею належного їй транспортного засобу немає.
Також, відповідачка ОСОБА_2 посилається на те, що право власності є непорушним, та вона є добросовісним набувачем спірного автомобіля, й вилучення останнього можливе лише у випадках, якщо майно було раніше загублене власником, було у нього викрадене, або вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом, чого в даному випадку не встановлено.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази  надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи,   позивач АТ «Ідея Банк» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Левіта С.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.08.2013 року між ПАТ «Ідея Банк», на теперішній час АТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 910.23579, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 116331,28 грн., у тому числі на купівлю транспортного засобу «GREAT WALL HAVAL M4». Кредитні кошти, в сумі 116331,28 грн., було надано ОСОБА_1 , зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 15,99% та сплатою всіх інших обов`язкових платежів по договору. Строк користування кредитними коштами до 07.08.2018 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вказаного автомобіля, а решта перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат, пов`язаних із купівлею автомобіля. 
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 40),  ОСОБА_1  має заборгованість перед позивачем, станом на 18.09.2018 року, у розмірі 160500,67 грн., яка складається з: 88029,44 грн. – прострочений борг; 69059,88 грн. – прострочені проценти; 529 грн. - строкові проценти; 2882,35 грн. - дебіторська заборгованість.
Задовольняючи позовні вимоги АТ «Ідея банк» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 160500,67 грн., суд першої інстанції виходив з того, що останній взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитом у судовому порядку.
Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується, у зв`язку з чим колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея банк» заборгованості за кредитом, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Також, судом першої інстанції встановлено, що, для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 910.23579 від 07 серпня 2013 року, між ПАТ «Ідея Банк», на теперішній час АТ «Ідея Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу №910.23579 від 07 серпня 2013 року, за умовами якого ОСОБА_1 передав у заставу банку належний йому на праві власності автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , про що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про заставу рухомого майна (а.с. 26-34).
Згідно інформації Головного сервісного центру МВС від 10 серпня 2018 року, актуальним власником автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с. 35).
Задовольняючи позовні вимоги АТ «Ідея Банк» в частині звернення стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, у рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.23579 від 07.08.2013 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , в сумі 160500 грн. 67 коп., суд першої інстанції керувався ст. 572 ЦК України, ст.ст. 20, 27 Закону України «Про заставу» та ст.ст. 9, 12 Закону України «Пр забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та виходив з того, що оскільки реалізація майна, що є предметом застави, проведена без припинення обтяжень та без згоди заставодержателя, застава зберегла чинність при переході права власності на предмет застави до ОСОБА_2 , отже, на спірний автомобіль може бути звернене стягнення.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу  і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем    і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним   у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13,  від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14, та у постанові  Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).
Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.
Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.
Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного            реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження             і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.
Таким чином, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у  справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19).
Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №41532072 від 08 серпня 2013 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на підставі Договору застави транспортного засобу від 07 серпня 2013 року, внесено реєстраційний запис про приватне обтяження (заставу рухомого майна) – автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , з терміном дії обтяження по 08 серпня 2018 року (а.с. 38), тобто наступне його відчуження здійснювалося під час дії обтяження, за відсутності згоди обтяжувача, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що АТ «Ідея Банк», як заставодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, відповідно до приписів статей 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 569/11433/15-ц (провадження № 61-35414св18).
Оскільки, на час придбання ОСОБА_2 спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про обтяження, остання не може вважатись добросовісним набувачем спірного автомобіля й доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом при вирішенні спору того, що відповідачка ОСОБА_2 не має жодних відносин із позивачем АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 , набула право власності на автомобіль за відплатним правочином від попереднього власника, не знала і не могла знати, що автомобіль перебуває під заставою є необґрунтованими, оскільки застава зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, незалежно від оплатності правочину, на підставі якого набуте зазначене майно, крім випадків, визначених частиною третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Доводи апеляційної скарги про те, що судовим рішенням фактично двічі стягнуто заборгованості за одним й тим самим кредитним договором є безпідставними, оскільки, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві та задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.
Отже, вирішуючи спір у частині задоволення позовних вимог АТ «Ідея Банк» щодо звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Задовольняючи позовні вимоги АТ «Ідея Банк» частині вилученння у ОСОБА_2 транспортного засобу, який є предметом застави, а саме автомобілю «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 р. випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та передаючи його АТ «Ідея Банк» на період його реалізації, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості цих вимог, без зазначення правових норм, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.  
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За вимогами частини першої статті 16 ЦК України, частини першої  статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
При цьому, згідно статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Ідея Банк», обрало у якості способу захисту свого порушеного права внаслідок неналежного виконання зобов`язань за Кредитним договором № 910.23579 від 07.08.2013 року, звернення стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , а саме автомобіль «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, у рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.23579 від 07.08.2013 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , в сумі 160500 грн. 67 коп., й ці позовні вимоги задоволено судом у повному обсязі.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегулювано Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічні приписи містить в собі п. 6 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.
Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Тобто, саме державним (приватним) виконавцем, у порядку виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет застави, будуть здійснені всі передбачені чинним законодавством України вимоги для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження, а тому вилучення автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , й передача предмету застави АТ «Ідея Банк» на період його реалізації є безпідставною, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку щодо незаконності та необгрунтованості рішення суду першої інстанції в цій частині.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства  «Ідея Банк» до  ОСОБА_2 про  вилучення предмету застави - автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , з передачею його Акціонерному товариству «Ідея Банк» на період його реалізації, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального і процесуального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з чим, з суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідачки ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея банк», з 3 524,00 грн. до 881,00 грн., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.
Крім того, з позивача АТ «Ідея Банк» на користь відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 643,00 грн. (а.с. 99), тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги ( 1762,00 грн. (судовий збір, що підлягав сплаті за подання позовної заяви в частині позовних вимог щодо вилучення предмету застави) х 150%). 
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Левіт Семен Олександрович - задовольнити частково.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства  «Ідея Банк» до  ОСОБА_2 про  вилучення предмету застави - автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , з передачею його Акціонерному товариству «Ідея Банк» на період його реалізації – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства  «Ідея Банк» до  ОСОБА_2 про  вилучення предмету застави - автомобіля «GREAT WALL HAVAL M4», 2013 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , з передачею його Акціонерному товариству «Ідея Банк» на період його реалізації - відмовити.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2020 року в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства  «Ідея Банк», змінити, зменшивши цей розмір з 3 524,00 гривень до 881 (вісімсот вісімдесят однієї) гривні 00 (нуль) копійок. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства  «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні 00 (нуль) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2020 року.

Головуючий: 

Судді: