Справа № 755/10235/20                                                                                                      Головуючий в суді І інстанції - Сазонова М.Г.
Провадження № 33/824/4423/2020                                                                      Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
16 грудня 2020 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
 
          секретар:                                                                                                 Ганжа В.В.,
          за участю:                                                                                                             
          особи, яка притягається до відповідальності                                      ОСОБА_1 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 12.07.2020 об 11 год. 00 хв., керував автомобілем «Skoda Octavia Combi», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Челябінська, в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення кожного покрову обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року та ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Апелянт вважає, що справу було розглянуто без повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин, а висновки суду ґрунтуються на сумнівних доказах.
ОСОБА_1 зазначає, що транспортним засобом не керував, сам він знаходився у своїй оселі, а машина стояла біля будинку. Апелянт вказав, що поліцейські подзвонили у двері, а після того як ОСОБА_1 відкрив двері його одразу схопили і надягли кайданки. Вказав, що поліцію викликав його сусід, який повідомив, що ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом у нетверезому стані. Окрім того, апелянт зазначив, що з сусідом у нього давній конфлікт. Звернув увагу, що затримання відбулося об 11 годині 55 хвили, а в протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом об 11 годині 00 хвилин. Апелянт звертає увагу на те, що неодноразово зазначав, що транспортним засобом не керував і це підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Крім цього, ОСОБА_1 послався на те, що поліцейські його не відсторонили від керування транспортним засобом, а просто відпустили.
Окрім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що зміни до КУпАП в ст.130 та в ст.286-1 КК України не внесені і за офіційним виданням відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачена ст.286-1 КК України.
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, 
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п.1.3, п.3.3. Розділу III "Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них", затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року № 100, необхідність відеофіксації: "використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції". Випадки застосування такого превентивного заходу: "нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу III Інструкції, "після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно".
Разом з цим, до матеріалів справи не долучено відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, який міг би підтвердити чи спростувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Суперечливими є показання свідка ОСОБА_2 , який в суді першої інстанції пояснював, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, однак, до суду апеляційної інстанції надав пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 лише мав намір сісти за кермо автомобіля, але йому завадили.
Крім того, безпосередньо в суді апеляційної інстанції був допитаний свідок  ОСОБА_3 , який є сусідом ОСОБА_1 та проживає з ним в одному будинку та під`їзді. Свідок пояснив, що 12 липня 2020 року в районі 11-00 години дня, працівники поліції виводили ОСОБА_1 з квартири на вулицю.
За відсутності відеозапису перебігу подій за протоколом серії ДПР18 № 122804 від 12 липня 2020 року, не спростовані і твердження ОСОБА_1 про те, що він автомобілем не керував, а працівники поліції прийшли до нього додому та вивели на вулицю, після чого склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 1.10 цих Правил, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.
Між тим, на переконання суду апеляційної інстанції, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 12 липня 2020 року об 11 год. 00 хв. в м. Києві, по вул. Челябінська, керував транспортним засобом, тим більше з ознаками алкогольного сп`яніння, що породжувало в нього обов`язок проходження відповідного огляду за приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Таким чином, дослідивши всі наявні в розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного 12 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за порушенням ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, з урахуванням презумпції невинуватості, слід прийти до висновку про відсутність у діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведеним, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 - є слушними та підлягають до задоволення, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення від 12 липня 2020 року, складеного стосовно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати. 
Ухвалити нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                       О.М. Рудніченко