ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 р. 	Справа № 520/8510/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В.,  м. Харків, по справі № 520/8510/2020
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,                Богодухівського об`єднаного управління відділ головного управління пенсійного фонду України в Харківській області                        
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - ГУПФУ в Харківській області, відповідач 1), Богодухівського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - Богодухівське об`єднане управління ГУПФУ в Харківській області, відповідач 2), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківської області та Богодухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно частини 3 ст.59 Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 3 жовтня 2017 р. до Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” №796-ХІІ який набрав чинності з 01.10.2017р.
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківської області та Богодухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківської області здійснити з 01.10.2017 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. На його неодноразові звернення до різного рівня відділів Управління Пенсійного Фонду України про перерахунок йому пенсії, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 р. до Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-ХІІ, який набрав чинності з 01.10.2017 року, отримав відмову у перерахунку пенсії з 1 жовтня 2017 року. Вважає зазначену відмову  протиправною, оскільки у 1987 році 151 день виконував службові завдання по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо у зоні відчуження та має права на перерахунок та виплату його пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року з 01.10.2017 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 у справі № 520/8510/2020, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Богодухівського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківської області та Богодухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, відповідно частини 3 ст.59 Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 3 жовтня 2017 р. до Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” №796-ХІІ, який набрав чинності з 01.10.2017р.
Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківської області та Богодухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з 25.04.2019 року, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно до ч.3 ст. 59 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” з врахуванням проведених виплат.
В задоволенні іншої частини вимог – відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції та неправильне застосування норм матеріального права в цій частині, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 року по справі № 520/8510/2020 в частині зобов`язання ГУПФУ в Харківської області та Богодухівське об`єднане УПФУ в Харківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з 25.04.2019 року, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно до ч.3 ст. 59 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” з врахуванням проведених виплат та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги з 01.10.2017 року.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про необхідність задоволення його позовних вимог саме з 01.10.2017 року оскільки він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як військовозобов`язаний, під час проходження військових зборів, внаслідок чого частково втратив працездатність та став особою з інвалідністю ІІ групи, тому має право на отримання пенсії по інвалідності в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківської області у надісланому відзиві на апеляційну скаргу посилається на відсутність підстав для проведення ОСОБА_1 з 01.10.2017 перерахунку пенсії з урахуванням статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року №851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки дійсну строкову службу заявник проходив з 22.11.1973 по 13.11.1975, а в період участі в ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи з 04.03.1987 по 01.08.1987 він виконував військовий обов`язок в запасі. Вважаючи правомірними дії пенсійного органу у спірних правовідносинах, просить суд  апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 по справі № 520/8510/2020 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов`язків призваного на військові збори  при ліквідації аварії на ЧАЕС  відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1), має ІІ групу інвалідності, що підтверджується експертним висновком №3163 від 17 жовтня 1991 р. Харківської регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, пенсійним посвідченням від 26.02.2020 серії НОМЕР_1 (а.с.13-14).
Також, посвідченням серії НОМЕР_2 від 10.09.1998 року підтверджується статус позивача як інваліда війни, а згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 3 грудня 2019 р. ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 15).
Згідно довідки №230 від 6 лютого 2020 року МСЕК та довідки до акта огляду від 06.02.2020 року друга група інвалідності встановлена позивачу безстроково, ступінь втрати професійної працездатності становить 70 відсотків (а.с. 16-19). 
Військовим квитком серії НОМЕР_4 від 21 серпня 1973 р. підтверджується, що з 22.03.2073 року по 13.11.1975 року позивач проходив дійсну строкову службу, а з 4 березня 1987 р. по 01 серпня 1987 р. позивач виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в тридцяти кілометровій зоні. Довідкою Богодухівського військового комісаріату від 22.04.1997 року та карткою обліку доз радіоактивного опромінення підтверджується отримання ОСОБА_1 дози опромінення у 9,78 бер. (а.с. 22-30).
Згідно довідки № 624/47 від 1 серпня 1987 р. командира військової частини 960 ОВТ, ОСОБА_1 був призваний на учбові збори Богодухівським РВК Харківської області з 4 березня 1987 р. по 1 серпня 1987 року, (позивач виконував обов`язки у військовій частині 151 день) (а.с.21). 
На звернення позивача від 16.04.2020 року, Богодухівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відповідно до вимог Закону України “Про звернення громадян” листом від 28.04.2020 № №2508-3154/Д-02/8-2000/20 повідомив заявника про те, що з 01.07.2019 року ОСОБА_1 був проведений перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 р. № 543 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України", після якого розмір пенсії Довжика з 06.02.2020 року становить 9320,45 грн з яких 8235,65 грн - основний розмір пенсії від середнього заробітку, 655,20 грн - підвищення інвалідам армії, прирівняним до інвалідів війни 2 групи, 379,60 грн - додаткова пенсія інвалідам 2 гр. внаслідок Чорнобильської катастрофи; 50,00 грн. - цільова допомога 3 групи, 1296,94 грн - державна адресна допомога інваліду 3 групи) (а.с.35-36).
На звернення позивача до ГУ УПФУ у Харківській області, останнім 19 травня 2020 року за вих. № 3154/Д-2000-20 повідомлено позивача про розгляд його звернення та відмовлено у перерахунку пенсії відповідно частини 3 ст.59 Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 р. до Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи” №796-ХП, який набрав чинності з 01.10.2017 року. Зазначено, що з 01.07.2019 року, з 06.02.2020 року проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та з 01.05.2020 року відповідно до постанови КМУ "Деякі питання підвищення пенсійних виплаті надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році" від 01.04.2020 р. № 251 внаслідок перерахунку розмір пенсії позивача дорівнює 10226,37 грн (а.с. 41-42).
Вважаючи  протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківської області та Богодухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області у перерахунку пенсії відповідно частини 3 ст.59 Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 3 жовтня 2017 р. до Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” №796-ХІІ який набрав чинності з 01.10.2017р., позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Харківської області та Богодухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківської області про відмову позивачу у перерахунку пенсії, відповідно частини 3 ст.59 Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 3 жовтня 2017 року до Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” №796-ХІІ, який набрав чинності з 01.10.2017 року та зобов`язання ГУПФУ в Харківської області та Богодухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 25.04.2019 року, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно до ч.3 ст. 59 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” з врахуванням проведених виплат, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови позивачу у перерахунку його пенсії та наявності у ОСОБА_1 права на відповідний перерахунок його пенсії саме з 25.04.2019 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених  статтею 308 КАС України  (перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями пункту 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Статтею 9 Закону № 796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Відповідно до статті 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Згідно примітки «*» тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Матеріалами справи підтверджено, щопозивач відноситься до першої категорії осіб учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має ІІ групу інвалідності, що підтверджено, зокрема, пенсійним посвідченням від 26.02.2020 серії НОМЕР_1 , посвідченням серії НОМЕР_2 від 10.09.1998 року інваліда війни та посвідченням серії НОМЕР_3 від 3 грудня 2019 р. учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону № 796-ХІІ.
Згідно з частиною першою статті 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Частиною 1 статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Отже, оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та є інвалідом ІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, то відповідно до статті 54 Закону № 796-XII він має право на пенсію по інвалідності.
Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 01 жовтня 2017 року) особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
З 01 жовтня 2017 року редакція вказаної норми змінена Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, та застосовується із вказаного часу у такій редакції: «особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».
З аналізу редакцій частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ вбачається, що Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, проте, незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.
При цьому, військовим квитком серії НОМЕР_4 від 21 серпня 1973 р. підтверджується, що дійсну строкову службу позивач проходив з 22.03.2073 року по 13.11.1975 року, а з 4 березня 1987 р. по 01 серпня 1987 р. позивач виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в тридцяти кілометровій зоні.
Отже, під час участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу в армії, а тому положення ч.3 ст.59 Закону № 796-ХІІІ у спірний період з 01.10.2017 року на нього не поширювались.
Разом з цим, Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої  статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Також, вказаним рішенням встановлено, що словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях  частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, з резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року випливає, що визнано таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним) словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях  частини третьої  статті 59 Закону, та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.
Згідно з частиною 2 статті 152 Конституцій України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
З огляду на зазначене, чинними після 25 квітня 2019 року є положення частини 3 статті 59 Закону, згідно з якими особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час  проходження служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Тобто фактично в результаті ухвалення Рішення Конституційним Судом України змінено положення частини третьої статті 59 Закону, оскільки розширено раніше встановлений перелік осіб, на яких поширювався порядок обчислення пенсій по інвалідності, визначений цими положеннями Закону, виключивши таку умову проходження як дійсна строкова служба у відповідний період
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру згідно з частиною 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» з 26 квітня 2019 року.
Зазначена правова позиція узгоджується у  висновками, викладеними Верховним Судом в постанові по справі №520/1972/19 від 25.02.2020 року, (адміністративне провадження №Пз/9901/11/19), при цьому колегією суддів не встановлено обставин, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у цій справі.
За вищевикладених обставин, колегія суддів зазначає, що положення частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" до 25.04.2019 на позивача не поширювались, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення дати, з якої підлягає захисту порушене право позивача на перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч.3 ст. 59 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (26.04.2019) з врахуванням проведених виплат до 25.04.2019 року.
За вищевикладенихобставин хибними є доводи апеляційної скарги щодо необхідності здійснення позивачу перерахунку його пенсії з 01.10.2017 року відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківської області та Богодухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з 01.10.2017 року по 25.04.2019, згідно з ч.3 ст. 59 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, вважає, що суд в цій частині дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що колегія суддів не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 по справі № 520/8510/2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківської області та Богодухівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з 01.10.2017 року по 25.04.2019, згідно з ч.3 ст. 59 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”  - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій