ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 334/8470/19(2-а/334/70/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:          головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                                                  суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпрі апеляційну
скаргу                                          ОСОБА_1 

на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року (головуючий суддя – Козлова Н.Ю.) в адміністративній справі

за позовом                                          ОСОБА_1 

до                                                   Запорізької митниці Державної фіскальної служби

про                                                   скасування постанови від 26.11.2019 в справі про порушення митних правил №0151/11200/19, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Запорізької митниці Державної фіскальної служби (далі – Відповідач), в якому просила суд: 
- визнати не чинною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0151/11200/19 від 26.11.2019 року.
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 Митного кодексу України. З огляду на обставини викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року по справі №334/8470/19(2-а/336/70/20) в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Запорізької митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови від 26.11.2019 в справі про порушення митних правил №0151/11200/19 – відмовлено (а.с. 99-102).
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано, зокрема, тим, що:
- під час визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, заявленого до митного оформлення за ЕМД № UA112080/2019/026976 від 25.09.2020, Позивач спирався на перевірений Запорізькою митницею ДФС код товару при здійснені митного оформлення аналогічного товару за ЕМД №UA112080/2017/009869 від 15.05.2017 та №UA112080/2019/003059 від 13.02.2018;
- жодної неправдивої відомості, а ні в митних деклараціях, а ні в інших документах, а ні в товарі під час митного огляду, службовцями Запорізької митниці не виявлено;
- подаючи до митного оформлення митну декларацію декларант виконав три судові рішення (у справах: №П/808/276/14, №808/7227/14, №808/6025/15), на шкоду рішенню митниці (за зовсім іншою декларацією).
Дніпровська митниця Держмитслужби подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін.
Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.
Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.
За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 24.09.2019 року на митну територію України в зоні діяльності Одеської митниці ДФС у вантажному контейнері на морському судні на підставі товаросупровідних документів: CMR №519 від 24.09.2019, комерційний інвойс №KR071907033 від 05.08.2019, коносамент №S0119071831 від 07.08.2019, проформа-інвойс №SC021907016 від 09.07.2019, згідно контракту №19383/IM від 06.05.2019 (із додатковою угодою №2 від 08.07.2019), укладений між ТОВ "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ", (69034, м.Запоріжжя, вул.Цимлянська 29А, Україна, ЄДРПОУ 34155997) та компанією Zaozhuang Kerui Chemicals CO., LTD (Xiazhuang Taozhuang County, Xuecheng District, Zaozhuang City, Shandong. China) з Китаю було переміщено товар - «DDAC 50% (Didecyl Dimethyl Ammonium Chloride)», вагою 2160 кг, вартістю 7128 доларів США.
25.09.2019 року декларант ТОВ "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" ОСОБА_1 до митного оформлення на митному посту «Запоріжжя-Центральний» Запорізької митниці ДФС подала митну декларацію в електронному вигляді (даті за текстом - ЕМД) типу ІМ 40 ДЕ, згідно документів: CMR №519 від 24.09.2019, комерційний інвойс № KR071907033 від 05.08.2019, коносамент № S0119071831 від 07.08.2019, проформа-інвойс № SC021907016 від 09.07.2019, контракт № 19383/IM від 06.05.2019 (із додатковою угодою № 2 від 08.07.2019), укладений між ТОВ "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" (69034, м.Запоріжжя, вул.Цимлянська 29А, Україна, ЄДРПОУ 34155997) та компанією Zaozhuang Kerui Chemicals CO., LTD (Xiazhuang Taozhuang County, Xuecheng District, Zaozhuang City, Shandong. China) на товар «DDAC 50% (Didecyl Dimethyl Ammonium Chloride). Виробник: Zaozhuang Kerui Chemicals CO., LTD. Країна виробництва: CN. Торгівельна марка: нема даних» (далі за текстом - Товар). Загальною вагою 2160кг, вартістю 7128 доларів США, код УКТЗЕД 3808941000 зі ставкою мито 0%. ЕМД було присвоєно № UA112080/2019/026976.
26.09.2019 було проведено митний огляд, в ході якого було ідентифіковано Товар із відібранням зразків для направлення до експертної установи ДФС (ДПМЕ ДФС) про що посадовою особою Запорізької митниці ДФС складено акт митного огляду №UA112080/2019/026976 від 26.09.2019.
27.09.2019 Товар за кодом згідно з УКТЗЕД 3402901000, випущений у вільний обіг на митній території України за ЕМД типу ІМ 40 ТН № UA112080/2019/027167.
16.10.2019 Запорізькою митницею ДФС було видане рішення про визначення коду товару №КТ-UA112080-00110-2019 за яким, Товар заявлений за кодом УКТЗЕД 3808941000 (ставка мита 0%) за ЕМД № UA112080/2019/026976, повинен класифікуватись за кодом УКТЗЕД 3402901000 (ставка мита 6,5%).
25.10.2019 ТОВ "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" здійснило митне оформлення Товару за ЕМД ІМ 40 ДТ №UA112080/2019/029812 із врахуванням вимог рішення про визначення коду товару №КТ-UA112080-00110-2019.
При здійсненні митного оформлення Товару за кодом УКТЗЕД 3808941000, сума митних платежів яка підлягає сплаті становить 35562,40 грн. (ставка мита 0% - 0 грн., ПДВ 20% - 35562,40 грн.), а за кодом УКТЗЕД 3402901000 сума митних платежів яка підлягає сплаті становить 49431,72 грн. (ставка ввізного мита 6,5% - 11557,78 грн., ПДВ 20% - 37873,94 грн.). Різниця митних платежів становить 13869,32 грн.
23.10.2019 Запорізькою митницею ДФС у відношенні декларанта ТОВ "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" ОСОБА_1 заведено адміністративну справу про порушення митних правил №0151/11200/19 за ст. 485 Митного кодексу України «Дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів».
26.11.2019 за результатами розгляду справи про порушення митних правил №0151/11200/19 Запорізькою митницею ДФС притягнуто декларанта ТОВ "ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ" ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу розміром 300% несплаченої суми митних платежів, що складає 41607,96грн.
Оскарження правомірності винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 26.11.2019 року є предметом судового розгляду в даній справі. 
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт винесення Запорізькою митницею ДФС рішення №КТ-UA112080-0009-2018 від 28.11.2018, яке станом на дату здійснення митного оформлення Товару за ЕМД № UA112080/2019/026976 не є скасованим та перевіреним у судовому порядку, має юридичне значення, адже декларування Позивачем Запорізькій митниці ДФС товару в обох випадках (у першому випадку було перевірено рішенням №КТ-UA112080-0009-2018 від 28.11.2018 та у другому випадку під час декларування товару за ЕМД №UA112080/2019/026976) здійснювалось за аналогічними показниками і визначальними для УКТЗЕД характеристиками.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст.485 Митного кодексу України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зі змісту спірної постанови випливає, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що 29.10.2018 ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» (в особі ОСОБА_1 ) Запорізькій митниці ДФС заявлено до митого оформлення товар - «DDAC 50% (Didecyl Dimethyl Ammonium Chloride) за МД № UA112080/2019/026376 із кодом товару згідно з УКТЗЕД 3808941000, у той час як 16.10.2019 Запорізькою митницею ДФС вже було прийнято рішення про визначення коду товару №КТ-UA112080-00110-2019 за яким товари, заявлені до митного оформлення із кодом УКТЗЕД 3808941000 (ставка мита 0%) за МД №UA112080/2019/026976 від 25.09.19, повинні класифікуватись за кодом УКТЗЕД 3402901000 (ставка мита 6,5%).
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 69 МК України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
У даному випадку, як правильно зазначив суд першої інстанції, складний випадок класифікації товару не мав місця, адже під час заявлення Позивачем до митного оформлення Товару за ЕМД № UA112080/2019/026976, існувало (було чинним та законність якого підтверджено у судовому порядку) рішення про визначення коду товару №КТ-UA112080-0009-2018 від 28.11.2018, за яким аналогічний Товар, заявлений Позивачем до митного оформлення із кодом УКТЗЕД 3808941000 (ставка мита 0%), повинен класифікуватись за кодом УКТЗЕД 3402901000 (ставка мита 6,5%).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності доводів Позивача відносно того, що факти, які мали місце при здійснені митного оформлення аналогічного товару від того ж відправника в попередніх періодах часу, мають юридичне значення для оформлення Товару за ЕМД № UA112080/2019/026976, оскільки товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України", не передбачено залежність визначення коду товару від виробника товару, а тому і юридичного значення факт здійснення митного оформлення Товару в інших випадках не має.
Щодо посилань Позивача на рішення судів у різних адміністративних справах, які мають преюдиціальне значення під час розгляду цієї справи, оскільки ними визначено код УКТ ЗЕД спірного товару - 3808941000, що свідчить про обов`язковість застосування висновків цих рішень суду під час розгляду справи, то колегія суддів не може прийняти до уваги ці посилання Позивача з огляду на положення ч. 4 ст. 78 КАС України оскільки учасники цієї адміністративної справи не брали участь під час розгляду справ які зазначає Позивач, що виключає можливість поширення на них обставин, які встановлені цими судовими рішеннями.
Натомість, факт винесення Запорізькою митницею ДФС рішення №КТ-UA112080-0009-2018 від 28.11.2018, яке станом на дату здійснення митного оформлення Товару за ЕМД № UA112080/2019/026976 не є скасованим та перевіреним у судовому порядку, має юридичне значення, адже декларування позивачем Запорізькій митниці ДФС товару в обох випадках (у першому випадку було перевірено рішенням №КТ-UA112080-0009-2018 від 28.11.2018 та у другому випадку під час декларування товару за ЕМД №UA112080/2019/026976) здійснювалось за аналогічними показниками і визначальними для УКТЗЕД характеристиками.
Поряд із зазначеним колегія суддів бере до уваги те, що рішення про визначення коду товару № КТ-UA112080-0110-2019 від 16.10.2019 є дійсним, законність якого перевірена рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.06.2020 року та постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2020 року у справі №280/6230/19.
Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суди першої та апеляційної інстанції у справі №280/6230/19 за позовом ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про визначення коду товару дійшли висновку про те, що товар «Дідецил диметил амонію хлорид» слід розглядати як поверхнево-активний засіб (препарат), у зв`язку із чим на підставі ОПІ УКТ ЗЕД №1 та 16, які затверджені Законом України «Про митний тариф України», слід класифікувати за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3402901000.
Щодо доводів апеляційної скарги Позивача стосовно того, що останній не є посадовою особою ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ», тому підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 43 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.
При цьому, Позивач у своїй апеляційній скарзі зазначив про те, що останній перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ», що свідчить про те, що в розумінні п. 43 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України ОСОБА_1 є посадовою особою ТОВ «ТЕХНОХІМРЕАГЕНТ» та відповідно суб`єктом адміністративної відповідальності згідно з ч. 2 ст. 459. 
Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, під час прийняття рішення, яке є предметом оскарження у цій справі, діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень, тому суд першої інстанції постановив правильне рішення про відмову Позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 01 липня 2020 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2020 року по справі №334/8470/19(2-а/336/70/20) – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова