ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/1369/19	Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б. 	
Провадження № 22-ц/817/689/20 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 304090000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Ходоровський М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 
представника апелянта Панькова О.П.  

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2020 року (ухвалене суддею Марціцкою І.Б., повний текст якого складено 14 травня 2020 року) у цивільній справі № 606/1369/19 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
       У травні 2019 року АТ КБ “ПриватБанк” звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н укладеним 06.03.2013 року.        
       Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 6 березня 2013 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся із заявою до АТ КБ “ПриватБанк”, згідно якої отримав кредит у розмірі 20000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписом в заяві останній підтвердив, що подана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови та правила) та Тарифами банку , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
       Згідно умов Договору відповідач надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку (2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4), можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору інформуючи позичальника про внесені зміни шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в пункті 1.1.3.1.9 (1.1.3.2.4). Відповідно до пункту 2.1.1.3.3, 2.1.1.12.2 відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу та нарахованих процентів (договірне списання). У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом погодився сплачувати банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування (2.1.1.12..2.1). При непогашенні суми простроченого кредиту згідно пункту 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100 грн. Позичальник зобов`язався сплачувати пеню відповідно до встановлених Тарифів, а також сплатити штраф в розмірі 500грн.+5% від суми позову (2.1.1.7.6).
       Посилаючись на порушення зобов`язань за кредитним договором банк просив стягнути на його користь заборгованість з урахуванням внесених сум в розмірі в сумі 49784,10 грн., яка складається із 20674,23 грн.- заборгованості за тілом кредиту; 11314,28 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 15448,73 - нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 100 грн. - пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2346,86 грн. - штраф (процентна складова), 
       Рішенням Бучацького районного суду від 17 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
       В апеляційній скарзі АТ КБ “ПриватБанк” просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
       Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви-анкети про надання банківських послуг зобов`язався неухильно дотримуватись Умов і правил надання банківських послуг та надалі самостійно знайомитись зі змінами до них. На виконання умов договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, яка в подальшому перевипускалась. На картку встановлено кредитний ліміт 20000,00 грн.. Разом з заявою-анкетою відповідач підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 55 днів пільгового періоду”, в якій зазначено базову відсоткову ставку за користування кредитом (2,5% на місяць), розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та розмір штрафів при порушенні термінів платежів , тобто сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. Відповідач в заяві-анкеті погодився виконувати Умови і правила надання банківських послуг та регулярно знайомитися з їх змінами.        
       Зазначає, що суд помилково послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, оскільки у даній справі відповідач підписав довідку про умови кредитування, яка містить істотні умови договору.
       Вважає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором є належним доказом укладення кредитного договору та заборгованості , оскільки відповідач не заперечував його. Вказаний розрахунок відображає рух коштів за картою, є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху коштів по рахунках кредитної угоди. Дії з користування кредитними картками свідчать про визнання кредитної заборгованості та згоду з умовами кредитування. 
       Посилаючись на постанови Верховного Суду від 23.12.2019 року у справі № 375/250/18, від 11.09.2019 року у справі № 642/5533/15-ц та від 4 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц зазначає, що суд не погоджуючись з наданим позивачем розрахунком повинен навести свій розрахунок.                        
       На підтвердження позовних вимог апелянт долучив до апеляційної скарги наступні докази: довідку про умови кредитування від 6.03.2013 року, довідку про видані п`ять платіжних карток за кредитним договором б/н,, довідку про встановлення кредитного ліміту та виписку по рахунку з використанням цих карт, які просить суд апеляційної інстанції взяти до уваги задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи, які просив долучити до матеріалів справи, дослідити та надати їм належну правову оцінку.                
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
       В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що ЗАТ “Москомприватбанк” та АТ КБ “ПриватБанк” були банками партнерами до 2014 року, в них була єдина база, а тому у 2015 році їх банк провів ідентифікацію особи і видав ОСОБА_1 платіжні картки, якими він користувався. Заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг їх банком відповідач не подавав. АТ КБ “Приватбанк” не є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ “Москомприватбанк”.
        ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
       Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Судом встановлено, що 6 березня 201 року відповідачем була підписана заява № б/н на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
       У заяві-анкеті процентна ставка не зазначена та відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання.
       До позовної заяви, крім анкети-заяви, представник банку додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані позичальником.
       Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 25.04.2019 року становить 49784,10 грн., яка складається із 20674,23 грн.- заборгованості за тілом кредиту; 11314,28 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 15448,73 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2346,86 грн. - штраф (процентна складова).
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, зокрема істотних умов договору щодо розміру плати за користування кредитними коштами та відповідальності за невиконання зобов`язань за кредитним договором.
       Колегія частково погоджується з висновками суду виходячи з наступного.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк.
       Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). 
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
       За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
       Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України ). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК).
       Отже, предметом доказування враховуючи характер спірних правовідносин є доведення існування кредитних правовідносин, істотних умов кредитного договору та у разі порушення позичальником умов договору — розмір заборгованості відповідно до використаних позичальником кредитних коштів та істотних умов договору.
       На визначення розміру заборгованості за кредитним договором впливає розмір кредитного ліміту (його зміна), збільшення розміру відсоткової ставки та порядок сплати відсотків (можливість списання їх за рахунок кредиту та збільшення кредитного ліміту) та відповідно розмір пені (1, 2%) розрахований на розмір прострочених платежів.
       Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Судове рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.
       Згідно заяви-анкети від 6 березня 2013 року, на яку позивач посилається як на підставу виникнення кредитних правовідносин, ОСОБА_1 приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг в ЗАТ “Москомприватбанк”, просив видати йому дебетову особисту карту (інформація щодо бажаного кредитного ліміту відсутня) та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послу, Тарифами ЗАТ МКБ “Москомприватбанк”. В заяві зазначено, що він згідний з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на сайті ЗАТ МКБ “Москомприватбанк” www.privatbank.ru (а.с. 42).
       До позовної заяви позивач долучив витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщених на сайті www.privatbank.ua (а.с.47), та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна”: “Універсальна, 30 днів пільгового періоду”, “Універсальна, 55 днів пільгового періоду”, “Універсальна Контракт” та “Універсальна Голд”, які передбачають різні умови кредитування за кожним видом карт (а.с. 43).
       До апеляційної скарги позивач додав довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти “Універсальна, 55 днів пільгового періоду” за кредитним договором №SAMMCPB000524245966 від 6 березня 2013 року з використанням карти № НОМЕР_1 , яка передбачає валюту рахунку “RUR Російський рубль ”, базову процентну ставку на залишок заборгованості- 2,5 % в місяць, розмір обов`язкового щомісячного платежу -7% від розміру заборгованості (але не менше 300 руб.,і не більше залишку заборгованості), пеню за несвоєчасне внесення мінімального щомісячного платежу (в розмірі процентної ставки по договору/30+250 руб. при виникненні прострочки по кредиту чи процентах на суму від 500 руб), комісію за зняття готівки та обслуговування кредитної карти та ін. (а.с.179).
       Отже, зміст заяви-анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ЗАТ “Москомприватбанк” та довідка про умови кредитування, в якій зазначено валюту картрахунку, умови кредитування та номер кредитного договору від 6 березня 2013 року доводять факт укладення договору №SAMMCPB000524245966 із ЗАТ “Москомприватбанк”.
       Також до апеляційної скарги позивач додав довідки про зміну кредитного ліміту, видані платіжні карти (5 платіжних карт) та виписки по платіжних картах. Вказані документи відображають видачу першої кредитної карти та операції по картах з 03.07.2013 року, як і розрахунок заборгованості за кредитним договором без номера.
       Апелянт просить врахувати їх при перевірці законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.
       До матеріалів справи позивач долучив статут АТ КБ “ПриватБанк” згідно якого банк був створений 07.02.2992 року у формі ТзОВ під назвою КБ “ПриватБанк”, 06.07.2000 року реорганізовано у ЗАТ КБ “ПриватБанк”, 30.04.2009 року змінено найменування на ПАТ КБ “ПриватБанк” та 21.05.2018 року на АТ КБ “ПриватБанк”, отже позивач є правонаступником всіх прав та обов`язків вказаних банків.
       Враховуючи те, що позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 6 березня 2013 року на підставі заяви-анкети ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ЗАТ “Москомприватбанк” та до апеляційної скарги на підтвердження умов кредитування долучив довідку про умови кредитування до кредитного договору № SAMMCPB000524245966 з відкриттям картки рахунку №. НОМЕР_1 , колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем існування кредитного договору б/н та заборгованості за ним у сумі заявленого позову.
       Позивач АТ КБ “ПриватБанк” не довів укладення з ОСОБА_1 6 березня 2013 року кредитного договору без номера та існування за ним заборгованості у сумі пред`явленого позову.
       За таких обставин доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення справи.
       Відповідно до ч.1 статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       За таких обставин резолютивну частину рішення слід залишити без змін змінивши його мотивувальну частину у тексті зазначеної постанови.
       Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на апелянта в межах ним понесених.
       Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.
       Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2020 року залишити без змін, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
       Судові витрати покласти на апелянта в межах ним понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
       Повний текст постанови складено 09 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.

                                                                               Ходоровський М.В.