ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/1850/19	
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу   Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від   26 листопада 2019 року, ухвалене в порядку письмового провадження  у м.Херсоні  у справі за позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача  та просив   визнати протиправною та повністю скасувати вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 року № Ф-5280-51;  зобов`язати Головне управління ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі внести коригування до інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , шляхом виключення з інтегрованої картки платника єдиного внеску податкового боргу, а саме боргу зі сплати єдиного внеску станом на 09.09.2019 року у загальному розмірі 3260,18 грн.
В обґрунтування позову зазначалось, що   у 2019 році база нарахування ЄСВ становить 4173,00 грн., відповідно загальна сума ЄСВ, яка має бути сплачена позивачем з 01.01.2019 року по 09.09.2019 року становить 7 344,48 грн. Відповідно до копій платіжних доручень, загальна сума коштів, сплачених позивачем з 01.01.2019 р. по 09.09.2019 р. складає 7 344,48 грн. З огляду на викладене позивач вважає, що суму ЄСВ ним сплачено у повному обсязі,  а оскаржуваною вимогою відповідач вимагає сплатити суму ЄСВ, яка перевищує ту, що встановлена законом.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26 листопада                  2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 року № Ф-5280-51. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням,  відповідач  надав  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.  Доводами апеляційної скарги  зазначено, що оскаржувана вимога сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. Так, станом на 30.06.2019 року сума заборгованості зі сплати ЄСВ за позивачем склала 3 260,18 грн., до якої увійшли нарахування за четвертий квартал 2018 року  у розмірі 2 457,18 грн., за перший квартал 2019 р. - 2754,18 грн. Позивачем було частково сплачено суму ЄСВ, проте у зв`язку з існуванням суми недоїмки в розмірі 3260,18 грн. відповідачем було сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу від 04.07.2019 р. № Ф-5280-51.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що платежі на загальну суму                4 392,23 грн. не враховані органом доходів і зборів та не відображені в Інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), внаслідок чого відповідачем сформована недостовірна сума недоїмки зі сплати ЄСВ станом на 30.06.2019 року, оскільки у вказаних платіжних документах зазначено платника "ФОП ОСОБА_2 " замість "ФОП ОСОБА_1 ", що є помилкою, тому просить відмовити  у задоволенні апеляційної скарги  та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою  Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповіднодо п.2 ч.6 ст.262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням                   сторін:  якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначена справа є справою незначної складності,  тому розгляд апеляційної скарги  призначено у порядку спрощеного позовного провадження.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з            19.12.2017 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, основний вид діяльності за КВЕД 74.30 надання послуг перекладу, та з цієї ж дати перебуває на обліку в ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі як платник ЄСВ, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно витягу з Інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 "Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність" станом на 30.06.2019 року обліковується заборгованість в сумі 3 260,18 грн.
04 липня 2019 року   Головним управлінням ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі сформовано та направлено на адресу позивача вимогу № Ф-5280-51 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 30 червня 2019 року в розмірі 3260,18 грн., з якої недоїмка складає 3260,18 грн., штрафи 0,00 грн., пеня 0,00 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив,  що    зазначення у вказаних платіжних документах платника "ФОП ОСОБА_2 " замість " ФОП   ОСОБА_1 " не може бути підставою для не зарахування сплачених коштів на рахунок позивача, оскільки платіжні документи у полі " призначення платежу" містять ІПН " НОМЕР_1 " позивача. Також, суд відмовив в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача  внести коригування до інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 шляхом виключення боргу зі сплати ЄСВ станом на               09.09.2019 року у загальному розмірі 3260,18 грн.,  оскільки  згідно відомостей ІКП позивача станом на 09.09.2019 року у позивача відсутня заборгованість зі сплати ЄСВ у сумі                3260,18 грн., а тому відсутні підстави для внесення коригування до ІКП шляхом виключення вказаної суми.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог статті 1 Закону України №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску є:
- фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, для платників, зазначених в пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, в разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, для платників, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені в пунктах 4, 5, 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до абзацу 4 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених в пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. В разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Отже, переліченими нормами чинного законодавства встановлений безальтернативний обов`язок фізичної особи - підприємця регулярно сплачувати єдиний внесок з дати державної реєстрації підприємницької діяльності до дати державної              реєстрації припинення підприємницької діяльності, а також особи, яка здійснює                незалежну професійну діяльність з дати постановки на облік як такої особи і до дати її зняття з обліку. 
При цьому, з 01.01.2017 в разі неотримання доходу, за будь-яких умов, єдиний внесок має бути сплачений не менше розміру мінімального страхового внеску на місяць. Звільнені від обов`язкової сплати єдиного внеску тільки фізичні особи-підприємці, які отримують пенсію або соціальну допомогу, проте позивачем доказів того, що він підлягає звільненню від сплати єдиного внеску в силу Закону до суду не надано.
Виходячи з положень частини 2 статті 19 Конституції України про                      зобов`язання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, - у фіскальних органів, які відповідно до статті 12 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" забезпечують адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійсненням контролю за його сплатою, - за відсутності доказів сплати позивачем єдиного внеску, виник обов`язок стосовно забезпечення його сплати.
З огляду на те, що єдиний внесок спрямовується для виплат особам, які потребують соціального захисту, їх інтереси є пріоритетними порівняно з інтересами платників єдиного внеску.
Відповідно до частини 4 статті 25 Закону України №2464-VI, орган доходів і зборів в порядку, за формою та в строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України №449 від 25.04.2015 (далі Інструкція), в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та не сплачених сум єдиного внеску, такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, які зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), застосовує до такого платника штрафні санкції.
Відповідно до абзаців 1-4 пункту 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу VI Інструкції, орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
Відповідно до абзацу 11 пункту 3 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою відповідно до додатку 6 (для юридичної особи) або за формою відповідно до додатку 7 (для фізичної особи).
Відтак, наявність в інформаційній системі даних про недоїмку та не представлення платником податку доказів про сплату єдиного внеску є підставою для формування та направлення на адресу платника податку вимоги  про сплату боргу (недоїмки).
Судом встановлено, що на підтвердження факту сплати ЄСВ за 2018-2019 роки позивачем надано, серед іншого, наступні документи:  платіжні доручення  на загальну суму 4 392,23 грн., які  не були враховані органом доходів і зборів та не відображені в Інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), внаслідок чого відповідачем сформована недостовірна сума недоїмки зі сплати ЄСВ станом на 30.06.2019 року, оскільки  у вказаних платіжних документах платника "ФОП ОСОБА_2 " замість "ФОП ОСОБА_1 ".
Слід зазначити, що наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 року № 666 затверджено Порядок заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів.
Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку при сплаті (стягненні) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійсненні бюджетного відшкодування податку на додану вартість, поверненні помилково або надміру зарахованих коштів поле "Призначення платежу" розрахункового документа заповнюється таким чином:
поле № 1: друкується службовий код (знак) "*" (ознака платежу);
поле № 2: друкується розділовий знак ";" друкується код виду сплати (формат ссс - тризначне число);
поле № 3: друкується розділовий знак ";" друкується один з нижченаведених реквізитів:
1) код клієнта за ЄДРПОУ (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8);
2) реєстраційний номер облікової картки платника податків (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта);
3) реєстраційний (обліковий) номер платника податків, який присвоюється контролюючими органами (завжди має 9 цифр);
поле № 4: друкується розділовий знак ";" друкується роз`яснювальна інформація про призначення платежу в довільній формі. Кількість знаків, ураховуючи зазначені вище поля і розділові знаки, обмежена довжиною поля "Призначення платежу" електронного розрахункового документа системи електронних платежів Національного банку України, при цьому використання символу ";" не допускається.
Отже, саме поле "Призначення платежу" використовується для обліку сплачених сум в ІС "Податковий блок" для ідентифікації платника податку та занесення сплаченої суми до його ІКП.
Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, згідно спірних платіжних доручень, зазначено  поле "призначення платежу" містить наступні відомості "*;101; 2467813898, сплата ЄСВ за 2019", тобто заповнено у відповідності до пункту 1 Порядку №666, а тому суми коштів, сплачені за вказаними платіжними документами, повинні були бути зараховані та обліковані в ІКП позивача.
При цьому, вірним є висновок суду першої інстанції, що зазначення у вказаних платіжних документах платника "ФОП ОСОБА_2 " замість " ФОП   ОСОБА_1 " не може бути підставою для не зарахування сплачених коштів на рахунок позивача, оскільки платіжні документи у полі " призначення платежу" містять ІПН " НОМЕР_1 " позивача.
Тобто,  судом встановлено, що  загальна сума ЄСВ  за період з 01.01.2019 р. По 30.06.2019 р., яка повинна бути  сплачена позивачем становить  5 211,36 грн. (за ІV квартал 2018 р. - 2457,18 грн., за І квартал 2019 р. - 2754,18 грн.), а фактично позивачем за вказаний період сплачено 6228,42 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень та відомостями ІКП позивача, тому у  ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі були відсутні підстави для формування та направлення на адресу позивача оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.07.2019 р. № Ф-5280-51, тому рішення суду щодо часткового задоволення позову є правильним та не підлягає скасуванню.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від   26 листопада              2019 року - залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик