Ухвала
 
24 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 521/8532/16-ц
провадження № 61-18841ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 11 червня 2019 року, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення порядку користування земельною ділянкою за фактичним користуванням,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2016 року ОСОБА_2 звернуся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якому просив: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у здійсненні ним права користування земельною ділянкою площею 0,0222 га, розташованою по АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у перенесенні паркану на межу між їх земельними ділянками.
 
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення порядку користування земельною ділянкою за фактичним користуванням, в якому просила: визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 , виділивши їй у користування земельну ділянку площею 0,0299 га за фактичним користуванням, визначеним точками А-Б-В-Г-Д-Е-Є-Ж-З-И-А, згідно з каталогом координат кутів зовнішніх меж землекористування, визначених номерами точок   1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21-1, проведеного комплексу інженерно-геодезичних вишукувань за топографічним зніманням земельної ділянки АДРЕСА_2 .
 
У квітні 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_7 про залучення її до участі у справі як третьої особи, у зв`язку з тим, що вона є власником 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .
 
Ухвалою Малиновського районного суду від 11 червня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7  про залучення її до участі у справі як третьої особи.
 
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року первісний позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_2 права користування земельною ділянкою площею 0,0222 га, розташованою в АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у перенесенні паркану на межу між їх земельними ділянками згідно з висновком судової експертизи від 11 квітня 2018 року № 17-3615-3616. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року (повний текст якої складено 26 жовтня 2020 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року - без змін.
 
16 грудня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 11 червня 2019 року, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 11 червня 2019 року, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року, посилаючись на те, що 26 жовтня 2020 року її представник направила до апеляційного суду заяву про видачу копії оскаржуваної постанови. 17 листопада 2020 року вона отримала копію оскаржуваної постанови апеляційного суду. З 09 листопада по 25 листопада 2020 року її представник перебувала на лікарняному і не мала змоги раніше написати і подати касаційну скаргу.
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Згідно з частинами першою, другою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Враховуючи, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції додаються до касаційної скарги за їх наявності, а на час вирішення питання про прийняття касаційної скарги в розпорядженні Верховного Суду немає доказів, що спростовують доводи заявника про отримання нею копії оскаржуваного судового рішення апеляційного суду 17 листопада 2020 року, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 11 червня 2019 року, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року. При цьому Верховним Судом взято до уваги закріплені в частині третій статті 2 ЦПК України основні засади (принципи) цивільного судочинства, а саме верховенство права та забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом. Доводи заявника про отримання нею копії оскаржуваної постанови апеляційного суду 17 листопада 2020 року будуть перевірені судом після надходження справи.
 
ОСОБА_1 також заявила клопотання про відстрочення їй сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що вона є пенсіонером, розмір пенсійних надходжень незначний, її чоловік має онкологічне захворювання, тому вона змушена витрачати пенсію на лікування та оплату комунальних послуг. Враховуючи наведене, вона не може сплатити судового збору і просить відстрочити його сплату до постановлення рішення у справі.
 
Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
ОСОБА_1 є відповідачем за первісним позовом і позивачем за зустрічним позовом.
 
Аналіз змісту статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку про те, що відповідачі у справі не є суб`єктами, на яких поширюється дія цієї правової норми, оскільки вона стосується лише позивачів.
 
Водночас відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
 
За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.
 
ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
 
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
 
Враховуючи наведене, відповідач у справі може за певних обставин (дійсної неспроможності сплатити судовий збір, підтвердженої належними доказами) бути звільненим від сплати судового збору або його сплата може бути відстрочена чи розстрочена, розмір судового збору може бути зменшений судом. Тобто за вказаних обставин, з метою забезпечення права особи на судовий захист стаття 8 Закону України «Про судовий збір» може бути застосована за аналогією закону (частина дев`ята статті 10 ЦПК України) до іншої сторони спору.
 
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
 
ОСОБА_1 оскаржила ухвалені в цій справі судові рішення в повному обсязі, тобто в частинах первісного і зустрічного позовів.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 серпня 2019 року встановлено, що при пред`явленні первісного і зустрічного позовів було сплачено судовий збір в розмірі по 551,20 грн за кожен з позовів.
 
Тобто розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 2 204,80 грн (551,20 грн х 2 х 200 %).
 
Згідно з наданою ОСОБА_1 довідкою про доходи від 26 листопада 2020 року № 7568715274959515 розмір її щомісячної пенсії складає 2 100 грн.
 
Враховуючи, що розмір судового збору за подання касаційної скарги перевищує 5 % доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік (2 100 грн х 12 х 5 % = 1 260 грн), з метою забезпечення їй права на судовий захист, клопотання необхідно задовольнити та відстрочити їй сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Таке вирішення клопотання, з однієї сторони, забезпечить доступ ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції, а з іншої сторони, сприятиме справедливості здійснення судових процедур та реалізації принципу рівності сторін цивільного процесу.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_1 вказала, що суди вирішили справу про права та інтереси осіб, які не були залучені до участі у справі, та не дослідили всіх зібраних у справі доказів. Крім того, апеляційний суд необґрунтовано відхилив клопотання її представника про долучення до матеріалів справи висновку експерта від 11 квітня 2020 року № 14/20 за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи, який стосується обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Зі змісту наведених доводів вбачається, що касаційна скарга подана на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 136, 389, 390, 392, 394, 395  ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 11 червня 2019 року, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року.
 
Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.
 
Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 2 204,80 грн (дві тисячі двісті чотири грн 80 коп.) до ухвалення судового рішення у справі.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 11 червня 2019 року, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 01 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року.
 
Витребувати з Малиновського районного суду міста Одеси цивільну справу № 521/8532/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення порядку користування земельною ділянкою за фактичним користуванням.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 січня 2021 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко