Постанова
Іменем України
07 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 405/8688/18
провадження № 61-16311св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу виконуючого обов`язки Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 08 квітня 2019 року в складі судді Шевченко І. М. та  постанову Кропивницького апеляційного суду 
від 06 серпня 2019 року в складі колегії суддів: Єгорової С. М., Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Позовна заява мотивована тим, що   ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» 
04 вересня 2014 року уклали договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення на суму 2 900 дол. США, а 09 січня 2015 року - договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення на суму 11 256,78 дол. США.
На підставі постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 05 лютого 2015 року № 83 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 про запровадження з 06 лютого 
2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Надра».
З 21 квітня 2015 року розпочато виплату коштів вкладникам ПАТ «КБ «Надра» за договорами банківського вкладу.
У відділенні ПАТ «Банк Михайлівський» 12 травня 2015 року позивачу виплачено грошові кошти по вкладах в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн, що за курсом НБУ на 06 лютого 2015 року становило 8 646,77 дол. США.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 року 
№ 113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра», про що було здійснено оголошення в газеті «Голос України» 12 червня 2015 року.
Отже, позивачу не повернуто 5 510,01 дол. США, що за курсом НБУ становить 127 446,53 грн, тому ця сума пілягає включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра». З метою отримання залишку коштів позивач звернулася до відповідача з листом від 09 червня 2015 року.
Разом з тим, ОСОБА_1 відмовлено у включені залишку суми банківського вкладу до акцептованого реєстру вимог кредиторів з тих підстав, що її заява надійшла до відповідача раніше строку публікації оголошення, що є порушенням вимог статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
ОСОБА_1 зверталася до адміністративного суду з аналогічним позовом, проте постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року закрито провадження у справі № П/811/2265/17 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію 
ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О. про зобов`язання включити вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
Позивач вважає дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» неправомірними і такими, що порушують її законні права та інтереси на отримання всієї суми вкладу. ОСОБА_1 , будучи інвалідом третьої групи з дитинства, накопичувала довгий час кошти, а тепер не має змоги повернути свій вклад у законний спосіб.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просила: визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О. щодо не включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра»; зобов`язати відповідача включити її вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» з віднесенням відповідної черги в порядку, визначеному законодавством на загальну суму 5 510,01 дол. США, що за курсом НБУ на дату запровадження тимчасової адміністрації становить 127 446,53 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 08 квітня 
2019 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію 
ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О. щодо не включення вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкову І. О. включити вимоги    ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» з віднесенням відповідної черги 
у порядку, визначеному законодавством на загальну суму 5 510,01 дол. США, що за курсом НБУ на дату запровадження тимчасової адміністрації становить 127 446,53 грн.
Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О. на користь держави судові витрати у розмірі 1 921 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що 12 травня 2015 року позивачу були виплачені грошові кошти по вкладах у межах гарантованої суми відшкодування, а саме 200 000 грн, що за курсом НБУ на 06 лютого 
2015 року становило 8 646,77 дол. США. Залишок коштів по банківському вкладу становить 5 510,01 дол. США, що в еквіваленті станом на 06 лютого 2015 року за курсом НБУ становить 127 446,53 грн, тому ця сума і підлягає включенню до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що оголошення про ліквідацію банку було надруковане 12 червня 2015 року, отже кінцевий термін звернення із заявами до Фонду про свої вимоги до банку сплив 12 липня 2015 року. Позивач, дізнавшись з мережі Інтернет про початок процедури ліквідації банку, 09 червня 2015 року направила на адресу відповідача відповідну заяву, яка ним отримана 
11 червня 2015 року. 
Вищевказані дії не є порушенням вимог частини третьої статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки позивач не пропустила строків визначених цим Законом, тому відповідач був зобов`язаний розглянути звернення позивача. При цьому, відповідач здійснив реєстрацію зазначеної заяви лише 27 липня 2015 року, тобто після сплину строку, визначеного частиною третьою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Крім того, місцевий суд правильно взяв до уваги встановлений НБУ курс станом на 06 лютого 2015 року (день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійсненням тимчасової адміністрації), що узгоджується з вимогами частини п`ятої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі виконуючий обов`язки Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра»  просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення про відмову 
в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» чітко визначено межі строку щодо включення вимог кредиторів до відповідного реєстру, проте позивач цих строків не дотрималася. 
ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про включення її вимог до  реєстру акцептованих вимог кредиторів 09 червня 2015 року, тобто до оголошення про відкликання банківської ліцензії у ПАТ «КБ «Надра» 
(12 червня 2015 року), отже відповідач не мав права для включення її вимог до відповідного реєстру.
Також судами не правильно визначено залишок коштів по банківському вкладу, оскільки не правильно встановлено курс НБУ станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації. 
Так, 05 лютого 2015 року було встановлено офіційний курс НБУ, який діяв до 14.00 год. 06 лютого 2015 року (17,999763 грн за 1 дол. США), тому саме цей курс повинен застосовуватися при проведенні розрахунків у спірних правовідносинах. Проте суди помилково взяли до уваги курс НБУ, який почав діяти після 14.00 год. 06 лютого 2015 року (23,130580 за 1 дол. США).
Доводи інших учасників справи
ОСОБА_1 подала до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що вона звернулася з відповідною заявою до спливу кінцевого терміну заявлення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, тому у її задоволенні відповідачем безпідставно відмовлено. Разом з тим, судами проведено розрахунки відповідно до курсу, який був встановлений НБУ станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
15 жовтня 2019 року справу передано до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» були укладені: договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення 
від 04 вересня 2014 року на суму 2 900 дол. США та договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення від 09 січня 2015 року на суму 11 256,78 дол. США.
Факт внесення позивачем грошових коштів до банківської установи підтверджено квитанціями від 04 вересня 2014 року та від 09 січня 2015 року.
На підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким 
з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, на здійснення якої призначено уповноважену особу Фонду.
З метою збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «Надра», запобігання втраті майна та збитків банку і Фонду, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 23 квітня 2015 року № 85 щодо продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації 
у ПАТ «КБ «Надра» до 05 червня 2015 року включно.
Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» строком на 1 рік з 05 червня 2015 року 
до 04 червня 2016 року включно.
Оголошення про ліквідацію банку було надруковане 12 червня 2015 року, кінцевий термін заявлення до Фонду вимог до банку сплив 12 липня 
2015 року.
ОСОБА_1 зверталася до голови ліквідаційної комісії ПАТ «КБ «Надра» 
із заявами про повернення їй сум вкладів згідно з договорами.
Так, позивач, дізнавшись з мережі Інтернет про початок процедури ліквідації банку, направила на адресу відповідача 09 червня 2015 року відповідну заяву, яка отримана останнім 11 червня 2015 року. Разом з тим, відповідач здійснив реєстрацію заяви позивача лише 27 липня 2015 року.
Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» відмовлено позивачу у задоволенні її заяв у зв`язку із пропуском строку звернення та повідомлено, що така вимога вважається погашеною і не буде включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів банка.
Суди також встановили, що 12 травня 2015 року у відділенні ПАТ «Банк Михайлівський» позивачу виплачено грошові кошти по вкладах у межах гарантованої суми відшкодування, а саме 200 000 грн, що за курсом НБУ на 06 лютого 2015 року (23,13 грн за 1 дол. США) становило 8 646,77 дол. США.
Залишок суми коштів по банківському вкладу становить 127 446,53 грн, що еквіваленто станом на 06 лютого 2015 року (дата запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра») за курсом НБУ 5 510,01 дол. США.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції 
з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.
Предметом спору у даній справі є визнання протиправними дій щодо відмови у задоволенні заяви позивача від 09 червня 2015 року про включення позивача до реєстру кредиторів з метою повернення грошових коштів 
у розмірі, що перевищують 200 000 грн, а також зобов`язання відповідача включити вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
Отже, правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які перевищують встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування 
за вкладом і задовольняються у порядку черговості, визначеної 
статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за рахунок коштів, одержаних внаслідок продажу майна банку.
Вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує гарантовану суму відшкодування за вкладом, сплачену вкладнику Фондом, задовольняються у четвертій черзі (пункт 4 частина перша статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Заявлені у цій справі позовні вимоги не пов`язані з виплатою гарантованої державою суми відшкодування, адже, як встановили суди першої 
й апеляційної інстанцій, позивач таке відшкодування вже отримала, 
а зумовлені невиконанням банком зобов`язань за договорами депозиту щодо повернення суми вкладу, яка перевищує встановлений законом граничний розмір гарантованого державою відшкодування за вкладом.
Згідно із частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних 
осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.
Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону 
України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 
30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.
Разом з тим Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин.
Вказане узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення 
з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що 
є поважними, було б непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним.
Такі висновки узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц (провадження № 14-296цс18), від 20 березня 2019 року 
у справі № 456/450/16-ц (провадження № 14-653цс18).
При цьому Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку, а лише встановлює наслідки пропуску строку звернення з вказаною заявою.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 липня 
2019 року у справі № 344/3513/17 (провадження № 61-30768св18), 
від 11 листопада 2020 року у справі № 761/17709/19 (провадження 
№ 61-19854св19).
Банк і відповідач були обізнані з кредиторськими вимогами позивача, адже, позивач зверталася із заявами про повернення залишку вкладу та включення її до реєстру (списку) вкладників для здійснення виплат.
Встановивши, що ОСОБА_1 є кредитором банку, її вимоги стосуються грошових коштів, які не є гарантованою державою виплатою, передбаченою Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», 
до 12 липня 2015 року (кінцевий термін заявити Фонду про свої вимоги до банку) вона звернулася до відповідача з відповідною заявою, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу незаконно відмовлено 
у визнанні кредитором банку.
Фонд та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів. А суди першої й апеляційної інстанцій не встановили обставин, що могли би свідчити про нехтування позивачем її правом на звернення стосовно включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».
Аргументи касаційної скарги про те, що спеціальний закон встановив присічний строк, протягом якого кредитори можуть подати свої вимоги до банку, а не будь-який інший строк на увагу не заслуговують, оскільки Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає 
і заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин, а Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.
З огляду на викладене, доводи касаційної скарги про правомірність невключення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» Верховний Суд не приймає.
Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що судами не правильно визначено залишок коштів по банківському вкладу, оскільки не правильно встановлено курс НБУ станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.
Згідно інформації повідомленої на офіційному сайті НБУ станом на 06 лютого 2015 року офіційний курс гривні до долара США встановлений на рівні 2313,0580 грн за 100 дол. США, тобто 23,13 грн. за 1 дол. США. Даний курс встановлено о 14.00 год.
Питання, зумовлене дією в різний час, але протягом одного й того самого робочого дня, двох різних курсів гривні до долара США, установлених НБУ 
в різні дні (цього робочого дня та напередодні), слід вирішувати 
з урахуванням визначеного законом і підзаконними актами НБУ порядку (процедури) встановлення і використання офіційного курсу гривні до іноземних валют та банківських металів, що відображає економічну природу установлення офіційного курсу гривні. В ситуації, коли в один і той же день діють два різні курси гривні до долара США, правило про щоденне встановлення офіційного курсу гривні до долара США зумовлює необхідність застосовувати курс, установлений саме в цей поточний день за результатами торгів на міжбанківському валютному ринку України, проведених цього ж поточного дня.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов правильного висновку про застосування курсу гривні до іноземної валюти, який був встановлений НБУ 06 лютого 2015 року та діяв з 14.00 год. цього дня.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною 
у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі 
№ 6-1297цс17 та постанові Верховного Суду від 02 серпня 2019 року у справі № 819/3409/15 (провадження № К/9901/12933/18).
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності 
від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу виконуючого обов`язки Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 08 квітня 
2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 06 серпня 
2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                   І. М. Фаловська
                                                                                                В. С. Висоцька
І. В. Литвиненко