П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 420/4061/20	

Категорія:106030000          Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 06.07.2020 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
 – Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ) про:
-    визнання дій протиправними щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2018 року у розмірі 79 122 грн., яка обчислюється шляхом підсумовування утворених наростаючим підсумком щомісячних сум індексацій за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року починаючи від суми індексації, що утворилась наростаючим підсумком з 01 січня 2008 року;
-     зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2018 року у розмірі 79 122 грн., яка обчислюється шляхом підсумовування утворених наростаючим підсумком щомісячних сум індексацій за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року починаючи від суми індексації, що утворилась наростаючим підсумком з 01 січня 2008 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року по справі №420/5985/19 в/ч НОМЕР_1 було нараховано та виплачено позивачу 24 березня 2020 року індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2020 року в сумі 4 503,23 грн., яка була перерахована на картковий рахунок позивача.
Позивач з виплаченим розміром індексації не погоджується, вважає, що нарахування грошового забезпечення було проведено з порушенням вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі – Порядок №1078) та роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11 квітня 2019 року №248/2839 щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України.
Позивач вважає, що оскільки перед спірним періодом останнє підвищення грошового забезпечення військовослужбовців відбулось з 01 січня 2008 року, то базовим місяцем у порядку нарахування позивачу індексації грошового забезпечення має бути січень 2008 року.
Таким чином, позивач вважає, що місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення для військовослужбовців буде місяць наступний на місяцем, в якому відбулось підвищення посадових окладів для військовослужбовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України.
Позивач вважає, що загальний розмір індексації, що повинен бути сплачений відповідачем обчислюється шляхом підсумовування утворених наростаючим підсумком щомісячних сум індексацій за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, починаючи від суми індексації, що утворилась наростаючим підсумком з 01 січня 2008 року, тобто з моменту підвищення посадових окладів на підставі Постанови №1294 до моменту початку дії Порядку №1078 в редакції від 09 грудня 2015 року, а тому відповідно до розрахунку та виплаченої суми індексації за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 4 503,23 грн., відповідач повинен сплатити додаткову суму індексації яка складає різницю, а саме: 83 625,53 грн. - 4 503,23 грн. = 79 122 грн.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що під час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 22 серпня 2018 року в/ч НОМЕР_1 були проведені усі необхідні розрахунки при звільненні відповідно до наказу №206 від 22 серпня 2018 року та з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян, якими є також військовослужбовці.
З 01 січня 2016 року грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України відповідно до протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року №3 було значно збільшено за рахунок збільшення їх розміру преміювання, що значно перевищує зростання споживчих цін (інфляцію) за вказаний період, тому індексація позивача обнулилася.
Також відповідач послався на абз.2 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09 грудня 2015 року №1013 (далі – Постанова №1013), відповідно до якого, для обчислення індексу споживчих цін  починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до вказівок керівництва Міністерства оборони України додаткові види грошового забезпечення за грудень 2015 року було збільшено, що дозволило перевищити суму індексації за грудень 2015 року, а тому виплачена позивачу індексація у розмірі 4 503,23 грн. обрахована виходячи із базового місяця січень 2016 року, нарахована та виплачена відповідно до чинного законодавства у повному обсязі.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, – задоволено частково.
Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, виходячи із базового місяця нарахування - січень 2016 року.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, виходячи із базового місяця нарахування - січень 2008 року, з урахуванням здійснених виплат.
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги:
-          на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу та усіх видів забезпечення в/ч НОМЕР_1 були проведені усі необхідні при звільненні розрахунки;
-      з урахуванням п.3 Постанови №1013 базовим місяцем для виплати індексації слід рахувати не січень 2008 року, як зазначає позивач у своїй заяві, а січень 2016 року;
-          відповідно до вимог абз.1 ч.1 ст. 48 БК України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання і здійснюють платежі лише в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Тобто в/ч НОМЕР_1 не мала підстав і можливостей зареєструвати заборгованість з нарахування індексації поза межами бюджетних асигнувань.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що доводи відповідача, які викладені у апеляційній скарзі є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яким врегульоване питання індексації грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
Відповідно до Витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №206 від 22 серпня 2018 року, полковника ОСОБА_1 , звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 07 серпня 2018 року №481 у запас відповідно до пп."к" п.2 ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (які проходять військову службу за контрактом), направлено для зарахування на військовий облік до Овідіопольського РВК Одеської області та з 22 серпня 2018 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року (справа №420/5985/19) позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
На виконання вказаного рішення суду, відповідачем нараховано та виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в сумі 4 503,23 грн., що не заперечується позивачем.
Зазначений розмір виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року підтверджено довідкою-розрахунком, в якому зазначено, що відповідно до п.3 Постановою №1013 січень 2016 року – базовий місяць.
Позивач не погодився із розміром виплаченої індексації грошового забезпечення та звернувся до відповідача із відповідним зверненням щодо перерахунку та виплати індексації.
Листом від 10 квітня 2020 року вих. №350/174/35/53 в/ч НОМЕР_1 повідомила позивача, що індексація грошового забезпечення по грудень 2015 року нараховувалась та виплачувалась відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який був чинним на той період часу та для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Порядком №1078.
Також, у листі зазначено, що з метою реалізації п.3 Постанова №1013 було надано вказівки керівництва Міністерства Оборону України №248/3/9/1/1150 від 31 грудня 2015 року та №248/3/9/1/2 від 04 січня 2016 року, відповідно до яких додаткові види грошового забезпечення за грудень 2015 року було збільшено, що дозволило перевищити суму індексації за грудень 2015 року.
Таким чином, позивачу повідомлено про те, що виплачена індексація, обрахована виходячи із базового місяця січень 2016 року, нарахована та виплачена відповідно до діючого законодавства в повному обсязі.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений абз.2 п.3 Постанови №1013 початок для обчислення індексу споживчих цін – січень 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 не змінює порядок застосування п.5 Порядку №1078 для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки, як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 не внесені зміни до відповідного нормативно-правового акту щодо збільшення тарифних ставок військовослужбовців. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу неправильно встановлено базовий місяць, у спірний період нарахування індексації здійснювалось неправильно.
Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 73, 74, 77 КАС України, ч.1 ст .2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. 9 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII, ст.ст. 2, 6 Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ, п.3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09 грудня 2015 року №1013, п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 12 грудня 2019 року у справі №420/5985/19 відповідачем нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 4 503,23 грн.
У довідці-розрахунку відповідача про нараховану і виплачену суму індексації грошового забезпечення за період  01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року у справі №420/5985/19 зазначено, що базовим місяцем нарахування індексації є січень 2016 року (а.с.26).
Проте, на думку позивача, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення є січень 2008 року, відтак відповідач невірно обчислив та виплатив не у повному обсязі індексацію за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Разом з тим, у зв`язку з прийняттям Постанови №1013 істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.
У редакції Постанови №1013 п.5 Порядку №1078 викладено у такій редакції:
"У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу".
Тобто, починаючи з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку обіймає працівник, у тому числі військовослужбовець.
Наведене підтверджується роз`ясненнями Мінсоцполітики, наданими Департаменту фінансів Міністерства оборони України листом № 78/о/66-17 від 08 серпня 2017 року.
Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" від 07 листопада 2007 року №1294 (далі – Постанова №1294), яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року (у зв`язку з прийняттям Постанови №704 від 30 серпня 2017 року), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.
Тобто, останнє підвищення окладу за посадою (у спірний період) відбулось у січні 2008 року, а тому для визначення суми індексації грошового забезпечення військовослужбовцю за спірний період має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року.
Таким чином, довід апеляційної скарги відносно того, що при проведенні індексації грошового забезпечення необхідно брати базовий місяць січень 2016 року є безпідставним.
Колегія суддів вважає необґрунтованим довід апеляційної скарги про неможливість зареєструвати заборгованість з нарахування індексації поза межами бюджетних асигнувань, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення).
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, в частині встановлення базового місяця – січень 2008 року. 
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий: 	 	Бітов А.І.	
Суддя:  Суддя:	    	Лук`янчук О.В.    Ступакова І.Г.