Постанова
Іменем  України                         
       
07 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 405/5331/15-ц
 
провадження № 61-19067 св 19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,                 Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»; 
відповідач - ОСОБА_1 ;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Суровицької Л. В., Чельник О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 03 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ  «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі                    102 787 доларів США зі сплатою 13 % річних строком до 02 серпня 2018 року. 
З метою зменшення фінансового навантаження 08 липня 2010 року між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 03 серпня 2007 року, якою було змінено графік погашення кредиту. 
29 серпня 2011 року між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору від 03 серпня 2007 року, якою було збільшено суму кредиту за кредитним договором та видачу нових траншів                  у гривні. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11193454000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку           № 11439085000, також № 11439079000. Також, сторони домовились, що банк зобов`язується надавати позичальнику, а позичальник зобов`язується платити, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цій додатковій угоді, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 1 117 331 грн. Крім того, в дату укладення вищевказаної додаткової угоди позичальнику надано транш у національній валюті в розмірі 558 665 грн 90 коп. 
Позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, на вимоги банку не реагувала, унаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 22 травня 2015 року складала: заборгованість по кредиту та процентам у розмірі 345 629 грн 30 грн. та пеня у розмірі                     18 103 грн 86 коп.
Ураховуючи викладене, ПАТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму кредитної заборгованості, а також понесені банком судові витрати.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції  
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 жовтня                           2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором                    від 03 серпня 2007 року в сумі 363 733 грн 16 коп. та пеню в розмірі                          18 103 грн 86 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, унаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої визначено відповідно до умов договору та вимог закону.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
 
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції,                                ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою. 
 
У ході розгляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_1 подала заяву про зупинення провадження у справі до розгляду Ленінським районним судом м. Кіровограда справи № 405/7932/16-ц за її позовом до                                        ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним.
 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Зупинено провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що результати розгляду справи № 405/7932/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору, безпосередньо впливатимуть на вирішення даного спору, а тому провадження у цій справі слід зупинити до набрання судовим рішенням законної сили у цивільній справі                                                № 405/7932/16-ц.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У жовтні 2019 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                           від 05 листопада 2019 року касаційне провадження у справі відкрито та  витребувано цивільну справу № 405/5331/15-ц із Кропивницького апеляційного суду.
 
У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що при визначенні підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. 
Вказувало, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про зупинення провадження у справі у зв`язку із розглядом іншої справи, але, при цьому, суд не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які                               б давали підстави для висновку про те, що розгляд іншої справи щодо визнання кредитного договору недійсним виключає можливість на підставі наявних у справі доказів встановити наявність обставин, якими                                           АТ «УкрСиббанк» обґрунтовує свої вимоги про стягнення заборгованості та застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У грудні 2019 року  ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу,                            в якому зазначила, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою. Відтак, підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
У липні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 жовтня                           2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором                    від 03 серпня 2007 року в сумі 363 733 грн 16 коп. та пеню в розмірі                          18 103 грн 86 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції,                                ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою. 
 
У ході розгляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_1 подала заяву про зупинення провадження у справі до розгляду Ленінським районним судом м. Кіровограда справи № 405/7932/16-ц за її позовом до                                           ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним.
 
Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 квітня 2019 року відновлено провадження у цивільній справі                                  № 405/7932/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору. У вказаній справі                              ОСОБА_1 просила визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту від 03 серпня 2007 року та додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту від 29 серпня 2011 року, укладені між нею та АКІБ «УкрСиббанк», на підставі яких банком заявлені вимоги у цій справі про стягнення кредитної заборгованості.
 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Зупинено провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
2.              Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню.

 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. 
 
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
 
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
 
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
 
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.
 
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
 
За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої                                статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням,                      від якого залежить вирішення справи.
 
Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
 
У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня          2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
 
Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
 
Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
 
У справі, яка переглядається, за позовом ПАТ «УкрСиббанк» предметом спору є стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором, який обґрунтовано невиконанням відповідачем умов кредитного договору.
 
Підставою для зупинення провадження у цій справі став факт розгляду судом позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним кредитного договору від 03 серпня 2007 року недійсним.
 
Проте, апеляційний суд у порушення вимог пункту 6 частини першої                               статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання кредитного договорунедійсним виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтовувало свої вимоги, та можливість встановлення підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. 
 
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи. 
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
 
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
 
Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення статті 371,                 пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, формально розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.  
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.
 
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2019 року скасувати, справу передати на розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников 
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян 
 
Н. Ю. Сакара 
 
В. В. Шипович