ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8791/20 Справа № 175/4799/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря - Солодової І.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Буцикіна Лілія Олексіївна про визнання договорів недійсними, –

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 році позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Буцикіна Лілія Олексіївна про визнання договорів недійсними.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Накладено заборону суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єктів нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,0306 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 12214110000:02:007:0050, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1221411000:02:006:0145, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд до набрання законної сили рішення в даній справі.
01 серпня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2020 року у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову – відмовлено.
Не погодившись із такою ухвалою,  ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалися.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу — залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Накладено заборону суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єктів нерухомого майна - земельної ділянки, площею 0,0306 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 12214110000:02:007:0050, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1221411000:02:006:0145, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд до набрання законної сили рішення в даній справі.
01 серпня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2019 року.
Свою заяву обґрунтовує тим, що вжиті заходи забезпечення позову не мають на меті реального захисту прав позивача, оскільки не відносяться до вимог позивача (немає вимог про витребування майна чи визнання власності на нього), а сама поведінка позивача свідчить про свідоме затягування розгляду справи. З цих підстав заявник просив скасувати заходи забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування забезпечення позову, вжиті ухвалою суду першої інстанції від 21 грудня 2019 року, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для скасування заходів забезпечення позову, оскільки справа ще не розглянута по суті, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, обставини, з врахуванням яких судом було вжито заходи забезпечення позову продовжують існувати.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до положень частин першої, другої та четвертої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Відповідно до приписів частин сьомої-десятої статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8). У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9). У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.
Суд першої інстанції, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову в даній справі, правильно виходив з того, що спір між сторонами ще не вирішений, обставини, які існували на момент застосування судом заходів забезпечення позову, продовжують існувати, а отже відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін як такої, що є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_4   – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2020 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.В. Лаченкова

                                                                                М.Ю. Петешенкова