ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/558/20  Номер провадження 22-ц/814/2710/20	Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Одринська Т.В., Триголов В.М,
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2020 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

                                     В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача  ОСОБА_1  на користь банку заборгованість у розмірі 16 698 грн. 34 коп. за кредитним договором №б/н від 03.06.2013 року, а також – судові витрати.
Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за недоведеністю.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при вирішенні спору дав неправильну оцінку доказам, якими достеменно підтверджується обізнаність відповідача з умовам укладеного кредитного договору, з виписки по картковому рахунку просліджується рух коштів відповідача та підтверджується його заборгованості перед банком.

Правом подачі відзиву відповідач не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:
Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 

       З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2013 року  ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с.24).
Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості (а.с.25).
Згідно довідок АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у межах дії кредитного договору  ОСОБА_1 видані такі кредитні картки (а.с.23):
№ НОМЕР_1 , дата видачі – 03.06.2013 року, строк дії – до 07/16;
№ НОМЕР_2 , дата видачі – 19.07.2016 року, строк дії – до 05/19.
Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», загальна сума заборгованості станом на 02.06.2020 року становить 16 698 грн. 34 коп., з яких:
12 449 грн. 88 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 
2 977 грн. 11 коп. – нарахована пеня;
500 грн. – штраф (фіксована частина)
771 грн. 35 коп. – штраф (процентна складова) (а.с.8)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив того, що ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ ПриватБанк, не містять підпису відповідача ОСОБА_1 . Анкета-заява від 03.03.2013 року містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію, відомості про освіту та сімейний стан. Заява не містить даних про умови кредитування.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених банком розмірах і порядках нарахування.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Суд першої інстанції при вирішенні спору у відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України обґрунтовано керувався правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах за результатами розгляду справ з подібними фактичними обставинами і спірними правовідносинами. 
У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 сформульований такий правовий висновок. 
«Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.»
У анкеті-заяві позичальника від 03.06.2013 року не зазначена ні процентна ставка, ні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми (а.с.24 і зворот).
Обґрунтовуючи вимоги про стягнення неустойки (пені і штрафів), Банк окрім розрахунку кредитної заборгованості посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору.
З огляду на наведене суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про стягнення з відповідача неустойки за порушення зобов`язання (пені і штрафів).

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача суми простроченого тіла кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві сторонами не обумовлено момент, з якого виникають правові наслідки для дострокового стягнення банком з відповідача заборгованості за тілом кредиту. 
Такий висновок суду є помилковим з огляду на приписи ч.2 ст.530 ЦК України, згідно яких якщо строк (терміни) виконання боржником обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.
При цьому за змістом наведеної норми пред`явленням вимоги кредитора може бути також і звернення до суду з позовом. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, банком, окрім розрахунку такої заборгованості, надано виписку по картковому рахунку, з якої убачається, що позичальник користувалася кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів (а.с.15-21).
Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, у сукупності із розрахунком, є доказом отримання позичальником кредитних коштів та їх фактичного використання, а також розміру заборгованості за тілом кредиту, заявленого позивачем до стягнення.
Оскільки, дійсно, позивачем суду не надано належних і допустимих доказів щодо визначеного сторонами строку дії кредитного договору, підстав для дострокового стягнення заборгованості, слід виходити з того, що кредитор пред`явив вимогу на підставі ч.2 ст. 530 ЦК України. 
Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про скасування заочного рішення Гребінківського районного суду Полтавської області в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 449 грн. 88 коп. з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову. В іншій частині рішення щодо стягнення пені та штрафів слід залишити без змін.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подаючи позовну заяву, до суду сплатив 2 102 грн. судового збору (а.с.1). За подачу апеляційної скарги сплачено 3 153 грн. (а.с.105)
Позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково на 74,56%.
Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення з іншої сторони 2102 +3153 = 5255/100 % х 74,56 % = 3 918,13 грн. судових витрат, тобто з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3 918, 13 грн. судового збору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (16 698,34 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково. 

Заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код – НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул. Грушевського 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 449 грн. 88 коп. 

Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код – НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м.Київ, вул. Грушевського 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) 3 918, 13 грн. судового збору.

В іншій частині заочне рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови виготовлено 16 грудня 2020 року.

Головуючий суддя                                                    О. А.Лобов 

     Судді                                                                        Т.В.Одринська

В.М. Триголов