Ухвала
 
28 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 523/15130/18
провадження № 61-13704ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова  Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг, стягнення коштів, 
ВСТАНОВИВ:
10 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
ОСОБА_1 просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскарженої ухвали не отримував, проте належних доказів на підтвердження цих обставин до касаційної скарги не додав.  
Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк, зокрема, для надання заяви про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку разом із належними доказами на підтвердження обставин, що перешкоджали подати касаційну скаргу в установлений законодавством строк.
Скаржника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду. 
На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 направив заяву, в якій зазначає, що повний текст ухвали складено 28 лютого 2020 року, у зв`язку з чим останнім днем строку на касаційне оскарження вважає 29 березня 2020 року, 
і посилається на необхідність забезпечення його права на касаційне оскарження судового рішення, а також на карантинні обмеження та продовження відповідного процесуального строку відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 
30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон № 540-ІХ), пункту 1 постанови  Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». 
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не 
є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV 
v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, 
№ 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним 
з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 
2010 року).
02 квітня 2020 року набрав чинності Закон № 540-ІХ.
18 червня 2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 731-ІХ).
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 731-ІХ передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у випадках наявності 
у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими Кодексами), мають право на продовження процесуальних строків на підставах, встановлених цим Законом.
Закон № 731-ІХ набрав чинності 17 липня 2020 року, а тому строки, які були автоматично продовженні згідно із Законом № 540-ІХ, продовжуються до 06 серпня 2020 року.
Наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, з огляду на таке. 
Одеськимапеляційним судом постановлено ухвалу 20 лютого 2020 року, повний текст ухвали складено 28 лютого 2020 року. Відповідно до статті 123, частини 3 статті 124 ЦПК України останнім днем строку на касаційне оскарження є 30 березня 
2020 року, Законами № 540-ІХ і № 731-ІХ відповідний процесуальний строк продовжений до 06 серпня 2020 року, а касаційну скаргу подано 10 вересня 
2020 року. 
За таких обставин клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає задоволенню.
Недоліки вказані в ухвалі Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року не усунуто. 
Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження 
у справі.
Відповідно до частини третьої статті 393, пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними. 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 лютого 
2020 року у справі 523/15130/18 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг, стягнення коштів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
М. Ю. Тітов