ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6774/20 Справа № 203/451/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2020 року 
по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, –

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року позивачка звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони мають малолітню дитину – дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з позивачкою і перебуває на її утриманні. 
На теперішній час сторони мешкають окремо. Позивачка позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, а від належного виконання обов`язків з утримання дитини відповідач ухиляється. 
Ураховуючи викладене, позивачка просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у сумі 3 000,00 грн. щомісяця, починаючи від 04.02.2020 (а.с. 1). 
       Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Вирішено стягувати з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 3 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей її віку щомісяця, починаючи від 04 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 

Допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково та стягувати з нього 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).
Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України.
При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п.п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України”).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони мають дочку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.01.2009 року, виданим Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.4). Малолітня дитина мешкає з позивачкою (а.с.2).
Звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, позивачка зазначала, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, він не працює, проте є працездатним, а тому має можливість сплачувати аліменти.
       
       Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в сумі 3 000,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини і має можливість їх надавати у розмірі визначеному судом.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині присудженого до стягнення розміру аліментів, виходячи з наступного.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

       Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до вимог ч.1 статті 184 СК України - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів” судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

       Таким чином, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд посилався на те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, однак, з висновком суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитей в розмірі 3 000 грн., погодитися неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум на 2020рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень 

       Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину на час ухвалення рішення судом першої інстанції становив 1109 гривень, а з грудня буде становити майже 1200 гривень. 

       Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).
       Таким чином, вказані величини свідчать лише про мінімальний рівень матеріального забезпечення.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

       Як вбачається із матеріалів справи, відповідач перебуває на обліку як безробітній з 02.06.2020 року, згідно довідки № 2285 від 05.06.2020 року, виданою Дніпровським МЦЗ (а.с.32).
       Крім того, відповідач ОСОБА_1 має на утриманні малолітню дитину, сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 27.02.2018 року, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.33).

       Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував ні матеріальний стан відповідача, ні те, що на його утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина. 

       Крім того, відповідач не заперечував сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

       Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

       Доводи наведені в апеляційний скарзі, що відповідач перебуває на обліку як безробітний, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з наданої довідки, ОСОБА_1 перебуває на обліку з 02.06.2020 року, тобто на момент ухвалення судового рішення даної обставини не існувало. 
       При цьому колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд переглядає законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції на момент його ухвалення, а тому обставини, які виникли після винесення рішення не можуть бути підставою для його скасування в порядку апеляційного оскарження. 

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі 3 000,00 грн., суд першої інстанції не звернув уваги на те, що дохід відповідача не є співмірним з сумою аліментів, визначених судом першої інстанції. Крім того, утримання дитини, згідно ст. 182 СК України, є обов`язком обох батьків.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за потрібне рішення змінити в частині стягнутого розміру аліментів, зменшивши їх розмір з 3 000 грн. до 1 500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційний суд, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, має на утриманні іще одну неповнолітню дитину, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, а також що розмір аліментів повинен сприяти гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей, вважає, що аліменти у такому розмірі не будуть створювати матеріальних труднощів відповідачу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, а позивачка також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача і додаткових витрат на дитину, якщо на те будуть наявні законні підстави. 

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 

       Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2020 року змінити в частині стягнутого розміру аліментів, зменшивши їх розмір з 3 000 грн. до 1 500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2020 року у іншій частині – залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

Т.П. Красвітна