УХВАЛА
іменем України
18 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 337/900/20
провадження № 51-5741ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 9 липня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року щодо нього.
Встановлені обставини
Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 9 липня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 
50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 29 вересня 2020 року залишив без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а зазначений вирок районного суду від 9 липня 2020 року щодо ОСОБА_4 – без змін.
Суть питання
24 листопада 2020 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив переглянути рішення місцевого й апеляційного судів у касаційному порядку.
Однак ця касаційна скарга не відповідала ряду вимог, установлених ст. 427 КПК,
а тому Верховний Суд ухвалою від 30 листопада 2020 року цю касаційну скаргу залишив без руху і надав п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також ОСОБА_4 було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначених в ухвалі недоліків у встановлений строк, його касаційну скаргу буде повернуто.
8 грудня 2020 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 листопада 2020 року ОСОБА_4 надіслав доповнення до касаційної скарги.
Мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом України визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним у ст. 427 цього Кодексу, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1
ст. 429 цього Кодексу постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі
від 30 листопада 2020 року вказував на те, що скаргу подано без додержання
п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з яким у касаційній скарзі наводяться обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає їх незаконність
чи необґрунтованість.
Вимоги ухвали Верховного Суду від 30 листопада 2020 року зводилися до того, щоб скаржник у касаційній скарзі: послався на конкретну підставу, встановлену ч. 1
ст. 438 КПК для перегляду судових рішень, вказав на конкретні порушення закону, які, на його думку, були допущені судами при винесенні вироку і ухвали; та навів конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Крім того, касаційна скарга засудженого усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК не містила вимог до суду касаційної інстанції. Засудженому було роз`яснено, що відповідно до
ст. 436 КПК за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції може:
1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Водночас скаржнику пропонувалося враховувати, що відповідно до положень
статей 433 і 438 КПК однобічність і неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перевірки касаційним судом рішень місцевих та апеляційних судів;
суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкодили вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
У надісланих на усунення недоліків доповненнях до касаційної скарги ОСОБА_4 знову усупереч пунктів 4 і 5 ч. 2 ст. 427 КПК не зазначив вимог до суду касаційної інстанції, а також не навів аргументів щодо незаконності та необгрунтованості рішень судів першої й апеляційної інстанцій з посиланням на конкретні положення матеріального чи процесуального закону. Натомість ОСОБА_4 у доповненнях до касаційної скарги зазначає про однобічність і неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та просить касаційний суд дати доказам у справі іншу оцінку, ніж та, яку дали суди першої й апеляційної інстанцій, що відповідно до статей 433, 438 КПК
не є підставою для перевірки законності рішень судом касаційної інстанції.
На підставі наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що в установлений строк ОСОБА_4 не усунув недоліків, указаних в ухвалі касаційного суду
від 30 листопада 2020 року.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
З огляду на викладене оскільки ОСОБА_4 не усунув зазначених в ухвалі суду недоліків у встановлений строк, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі
п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК повернути касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути ОСОБА_4 його касаційну скаргу з доповненнями разом із усіма доданими до них матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                           ОСОБА_3