П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 815/2333/18	
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дії, вчинених Департаментом податкових та митних експертиз ДФС під час виконання рішення суду та стягнення коштів
В С Т А Н О В И В:
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Департаменту податкових та митних експертиз ДФС в якому, з урахуванням уточнень, (т.1 а.с.31-34) просила:
-          визнати протиправним наказ №90-к від 20 квітня 2018 року про її звільнення з посади начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень ДФС за п.2 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП);
-          поновити її на посаді начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень ДФС;
-          стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 квітня 2018 року по день поновлення на роботі, з урахуванням виплаченої вихідної допомоги.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував наказ Департаменту податкових та митних експертиз ДФС №90-к від 20 квітня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП та поновив її на посаді начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС з 20 квітня 2018 року.
До того ж, суд стягнув з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС на користь позивачки заробітну плату за вимушений прогул, починаючи з 21 квітня 2018 року по 12 листопада 2018 року в розмірі 40  975,20 грн. з вирахуванням із указаної суми належних до сплати податків і зборів.
Судом було допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах суми за один місяць – 6000,00 грн. з вирахуванням із указаної суми належних до сплати податків і зборів.
В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2019 року залишено без змін.
27 квітня 2020 року ОСОБА_1 отримала вказану постанову Верховного Суду від 16 квітня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.4 а.с.153).
04 червня 2020 року ОСОБА_1 , в порядку статті 383 КАС України, звернулась до суду першої інстанції із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду. У даній заяві ОСОБА_1 просить:
-          визнати противоправними дії, вчинені суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду, по справі №815/2333/18 від 12 листопада 2018 року, в частині недопуску її до роботи;
-          стягнути з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС (нова назва спеціалізована лабораторія з питань експертиз та досліджень Державної митної служби України) на користь ОСОБА_1 – 140  220,00 грн. за період з 19 листопада 2018 року по 12 листопада 2019 року;
-          стягнути з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50  000 грн.
В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 зазначає, що з 19 листопада 2018 року (дата прийняття наказу №228-к про скасування наказу №90-к від 20 квітня 2018 року про звільнення позивачки) по 12 листопада 2019 року Департамент податкових та митних експертиз ДФС не допускав її до роботи, не проводячи жодних виплат по судовому рішенню. Як зазначає позивачка, мотивами  відмови у виплаті заробітної плати було оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Також позивачка вважає, що перебіг строку на подання заяви в порядку статті 383 КАС України повинен брати свій відлік з 27 квітня 2020 року, тобто з дня отримання постанови Верховного Суду від 16 квітня 2020 року.
Крім того, позивачка зазначає, що прохальна частина заяви в порядку статті 383 КАС України була предметом розгляду справи №420/4746/19 за її позовом, де рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій від 13 грудня 2019 року та від 05 березня 2020 року відмовлено в задоволенні позову. Однак, суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначив, що позивачка має право подати відповідну заяву в порядку статті 383 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.
Приймаючи дану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка пропустила десятиденний строк подання відповідної заяви, встановлений ч.4 ст.383 КАС України, який починає свій відлік з дня, коли позивачка дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вирішуючи питання, коли саме позивачка повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів суд вважав, що відбулось це не пізніше 20 листопада 2018 року, оскільки 19 листопада 2018 року Департамент податкових та митних експертиз ДФС, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року, прийняв наказ №228-к про скасування наказу №90-к від 20 квітня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 .

На вказану ухвалу суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Пояснюючи підстави для скасування ухвали, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у справі №420/4746/19 П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив, що позивачка має право подати відповідну заяву в порядку статті 383 КАС України.
Також ОСОБА_1 вважає, що строк на подання відповідної заяви нею не пропущений, оскільки його відлік повинен відраховуватись з 27 травня 2020 року, тобто з дня отримання постанови Верховного Суду від 16 квітня 2020 року. Вважає, що саме 27 травня 2020 року дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Департамент податкових та митних експертиз ДФС не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частини 4, 5 ст.383 КАС України передбачають, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС.
Отже, з моменту прийняття вказаного рішення, суб`єкт владних повноважень був зобов`язаний поновити позивачку на посаді, допустити її до роботи та розпочати нарахування та виплату їй заробітної плати, а позивачка, у свою чергу, після такого поновлення зобов`язана була у відповідності до робочого графіку Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС приступити до виконання своїх посадових обов`язків.
19 листопада 2018 року Департаментом податкових та митних експертиз ДФС прийнято наказ №228-к про скасування свого наказу №90-к від 20 квітня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Одеського відділу з питань експертизи та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС з 20 квітня 2018 року.
Отже, є правильним висновок суду першої інстанції, що не пізніше 20 листопада 2018 року позивачка повинна була дізнатись про недопущення її до роботи та у десятиденний строк подати заяву в порядку статті 383 КАС України.

Довід апелянта про те, що у справі №420/4746/19 П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив, що позивачка має право подати відповідну заяву в порядку статті 383 КАС України, не свідчить про поважність пропуску подачі відповідної заяви.
Також колегія суддів вважає помилковим довід ОСОБА_1 , що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів вона дізналась з постанови Верховного Суду від 16 квітня 2020 року, оскільки повинна була знати про таке порушення ще у листопаді 2018 року.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає помилковим довід апелянта, що постанова Верховного Суду отримана нею 27 травня 2020 року, оскільки доказ, який наявний в матеріалах справи, а саме: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, свідчить про те, що постанова Верховного Суду була отримана ОСОБА_1 27 квітня 2020 року.
Також слід зазначити, навіть якщо припустити, що позивачка дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 27 квітня 2020 року нею також пропущений строк на подання заяви в порядку статті 383 КАС України.
Понад те, поважних причин для поновлення вказаного строку ОСОБА_1 не навела.

          Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, наявні підстави для відмови в задоволенні апеляції та залишенні ухвали суду першої інстанції без змін.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, що прийнята в порядку ст. 383 КАС України, не відноситься до переліку тих, що підлягають касаційному оскарженню, в розумінні приписів частини 2 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 382 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дії, вчинені Департаментом податкових та митних експертиз ДФС під час виконання рішення суду та стягнення коштів – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                             Л. В. Стас

суддя                                                             Л. П. Шеметенко

          Повне судове рішення складено 09.10.2020 року.