ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року                                         Справа №906/270/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючий суддя Дужич С.П.,
                    суддя Коломис В.В., 
                     суддя Саврій В.А. 

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.
за участю представників сторін:
позивача - Шпіньової О.М. (ордер серія АХ №1031592 від 17.12.20р.);
відповідача - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія" на рішення господарського суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року, суддя Кудряшова Ю.В., м. Житомир, повний текст складено 15 жовтня 2020 року, у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клім-Тек" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія" 
про стягнення 379 918,66 грн.
Судом роз`яснено представнику позивача права та обов`язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України. Судове засідання проводиться  в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою онлайн-сервісу Easycon за участі Шпіньової О.М. Заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:
16 березня 2020 року, ТОВ "Клім-Тек" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Поліська логістична компанія" про стягнення 379 918,66 грн. 
05 жовтня 2020 року, рішенням Господарського суду Житомирської області даний позов було частково задоволено і стягнуто з відповідача на користь позивача 291 543,25 грн., з яких: 281 994,85 грн. - основного боргу, 5 248,22 грн. - 3% річних, 4 300,18 грн. - інфляційних, а також 4 373,14 грн. - судового збору та 13 812,90 грн. - витрат на оплату професійної правничої допомоги. В частині стягнення 42 250,00 грн. - основного боргу провадження у справі було закрито, у решті позову - відмовлено. 
ТОВ "Поліська логістична компанія", у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог і в частині стягнення 281 994,85 грн. - основного боргу, 5 248,22 грн. - 3% річних, 4 300,18 грн. - інфляційних, а також 13 812,90 грн. - витрат на оплату професійної правничої допомоги та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки суд помилково встановив обставини, які не випливають з матеріалів справи а саме, що:
- Договір №28/02-19 від 28 лютого 2019 року є укладеним;
- виконання товариством зобов`язань щодо підряду;
- видаткова накладна №168 від 23 липня 2019 року є самостійною підставою для виникнення обов`язку для відповідача здійснити розрахунок за отриманий товар.
Проте, строк поставки і строк дії спірного Договору, як істотні умови, досягнуті не були, так як не були дотримані умови договору щодо підтвердження якості товару, на товар не видавались супровідні документи (п.п.2.4, 3.2 Договору №28/02-19). Таким чином, вважає, що ні позивач, ані відповідач, через відсутність узгоджених істотних умов, Договір не виконували, отже він є неукладеним. 
Переходячи до видаткової накладної №168 від 23 липня 2019 року, то зазначає, що суд не перевірив наявність та законність оформлення довіреності на приймання товару, тому висновок про прийняття відповідачем товару і виникнення у нього зобов`язань по оплаті цього товару - не відповідають дійсності.
По суті спору зазначає, що ТОВ "Клім-Тек" змонтувало обладнання, яке визначене специфікацією від 24 травня 2019 року, про що було складено Акт №1 приймання виконаних робіт від 26 липня 2019 року, згідно якого було змонтовано 5 камер припливно-витяжних Сіітіес РД-250 та 32 камери припливно-витяжних Сіітїес РД-200+ (стандарт).
При цьому, ТОВ "Клім-Тек", в порушення домовленостей, включило до Акту виконаних робіт вартість вже оплаченого товару, оскільки на його рахунок було перераховано 781 994,85 грн.
Таким чином, вважає, що за придбаний у позивача товар, розрахунок вже проведено, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 
Позивач не скористався своїм правом відзиву на апеляційну скаргу, проте його відсутність, відповідно ст. 165 ГПК України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

02 і 09 грудня 2020 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито апеляційне провадження за скаргою ТОВ "Поліська логістична компанія" та призначено її розгляд на 17 грудня 2020 року в режимі відеоконференції за допомогою додатку EASYCОN.
У судовому засіданні представник позивача заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення суду.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.
Враховуючи вимоги ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, за наявності відповідного клопотання, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:
28 лютого 2019 року, між ТОВ "Поліська логістична компанія", як покупцем, та ТОВ "Клім-Тек", як постачальником, було укладено Договір №28/02-19, згідно умов якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар, який вказується сторонами в рахунку-фактурі та специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору, а покупець - прийняти та оплатити товар за ціною, яка вказується в рахунку-фактурі, в специфікації. (т.1 а.с.18-20)
28 лютого 2019 року, за Специфікацією №28/02-19 позивач зобов`язався поставити товар на загальну суму 1 063 990,70 грн. з наступним порядком його оплати:
- 531 994,85 грн. - 50% вартості товару - передплата;
- 265 997,50 грн. - 25% вартості товару - перед поставкою товару;
- 132 998,75 грн. - 12,5% вартості товару - протягом 30 календарних днів з моменту його поставки;
- 132 998,75 грн. - 12,5% вартості товару - протягом 60 календарних днів з моменту його поставки. (т.1 а.с.21)
15 квітня 2019 року, ТОВ "Клім-Тек" направило ТОВ "Поліська логістична компанія" рахунок  №94 на оплату коштів у розмірі 1 063 990,70 грн. (т.1 а.с.23)
19 квітня і 26 червня 2019 року, ТОВ "Поліська логістична компанія" платіжними дорученнями №276 і №360, відповідно, на загальну суму 781 994,85 грн. частково оплатило вартість замовленого товару. (т.1 а.с.33, 35)
24 травня 2019 року, на підставі Договору №28/02-19, між ТОВ "Поліська логістична компанія" та ТОВ "Клім-Тек" було підписано Специфікацію №24/05-19, згідно якої позивач зобов`язався виконати роботи на суму 127 250,00 грн. з наступним порядком його оплати:
- 95437,50 грн. - 75% вартості робіт - передплата;
- 31 812,50 50 грн. - 25% вартості робіт - сплачується по факту виконаних робіт. (т.1 а.с.24)
29 травня 2019 року, ТОВ "Клім-Тек" направило ТОВ "Поліська логістична компанія" рахунок  на оплату №153 коштів у розмірі 127 250,00 грн. (т.1 а.с.32)
23 липня 2019 року, ТОВ "Клім-Тек" за видатковою накладною №168 поставило ТОВ "Поліська логістична компанія" товар, визначений Специфікацією від 28 лютого 2019 року на загальну вартість 1 063 989,70 грн., у повному обсязі. (т.1 а.с.22)
Згідно Акту №1 за липень 2019 року і довідки про вартість будівельних робіт та витрат від 26 липня 2019 року, ТОВ "Клім-Тек" були виконані монтажні роботи, які прийняті відповідачем без зауважень на суму 127 250,00 грн. (т.1 а.с.25-28)
30 травня, 25 жовтня і 21 листопада 2019 року, ТОВ "Поліська логістична компанія" платіжними дорученнями №360, №2155 і №2198, відповідно, на загальну суму 85 000,00 грн. частково оплатило монтажні послуги. (т.1 а.с.34, 36-37)
13 грудня 2019 року, ТОВ "Поліська логістична компанія", гарантійним листом №04/12, направленим директору ТОВ "Клім-Тек", підтвердило наявність заборгованості за невиконання зобов`язань по оплаті поставленого товару та виконаних робіт за Договором №28/02-19 від 28 лютого 2019 року, у сумі 324 244,85 грн., яку ТОВ "Клім-Тек" просило погасити (претензія від 10 лютого 2020 року). (т.1 а.с.38-41)
16 березня 2020 року, вважаючи строк сплати боргу таким, що настав, ТОВ "Клім-Тек" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Поліська логістична компанія" про стягнення 379 918,66 грн., де 324 244,85 грн. - основний борг, 46 005,88 грн. - пеня, 5 248,22 грн. - 3% річних та 4 419,71 грн. - інфляційні втрати. (т.1 а.с.1-4)
В ході розгляду справи ТОВ "Поліська логістична компанія" платіжними дорученнями №2437 від 10 квітня 2020 року на 10 000,00 грн. та №2439 від 23 квітня 2020 року на 40 000,00 грн. перерахувало ТОВ "Клім-Тек" 50 000,00 грн. - в рахунок погашення заборгованості за рахунком №153 від 29 травня 2019 року. (т.2 а.с.27-28)
18 вересня 2020 року, позивач подав до суду заяву про збільшення/зменшення розміру позовних вимог в якій просив стягнути з відповідача на його користь 314 244,85 грн. - основного боргу, 46 005,88 грн. - пені, 5 248,22 грн. - 3% річних та 4 419,71 грн. - інфляційних втрат, а всього 369 918,66 грн., а також 18  000,00 грн. - витрат на правничу допомогу. (т.2 а.с.8-9)
05 жовтня 2020 року, рішенням Господарського суду Житомирської області даний позов було частково задоволено і стягнуто з відповідача на користь позивача 291 543,25 грн., з яких: 281 994,85 грн. - основного боргу, 5 248,22 грн. - 3% річних, 4 300,18 грн. - інфляційних, а також 4 373,14 грн. - судового збору та 13 812,90 грн. - витрат на оплату професійної правничої допомоги. В частині стягнення 42 250,00 грн. - основного боргу провадження у справі було закрито, у решті позову - відмовлено. (т.2 а.с.48-52)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа  вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.
Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. 
Відповідно до ч.1  ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Як встановлено з матеріалів справи, 28 лютого 2019 року, між ТОВ "Поліська логістична компанія" та ТОВ "Клім-Тек було укладено Договір №28/02-19, згідно умов якого позивач зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар, який вказується сторонами в рахунку-фактурі та специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору, а відповідач - прийняти та оплатити товар за ціною, яка вказується в рахунку-фактурі, в специфікації. 
Даний Договір №28/02-19 від 28 лютого 2019 в сукупності зі специфікаціями має ознаки змішаного договору з елементами договору поставки та договору підряду.
Також, 28 лютого і 24 травня 2019 року, на підставі Договору №28/02-19, між ТОВ "Поліська логістична компанія" та ТОВ "Клім-Тек" було підписано Специфікації №28/02-19, №24/05-19, згідно яких позивач зобов`язався поставити товар на загальну суму 1 063 990,70 грн. та виконати монтажні роботи на 127 250,00 грн., відповідно.
На виконання вищевказаного Договору та специфікацій ТОВ "Клім-Тек" за видатковою накладною №168 від 23 липня 2019 року, поставило відповідачу товар загальною вартістю 1 063 989,70 грн., проте вона не містить посилань як на Договір №28/02-19 від 28 лютого 2019 року так і на Специфікацію №28/02-19 від 28 лютого 2019 року.
Згідно  ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", як первинний документ видаткова накладна (типової або довільної форми) має містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого склали документ; зміст і обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за проведення господарської операції та правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції. Видаткова накладна може містити додаткові реквізити: код підприємства згідно з ЄДРПОУ; номер документа; місце складання документа; підставу для проведення операції (наприклад договір купівлі-продажу); дані про документ, що підтверджує особу одержувача або його повноваження (довіреність) тощо.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1  ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").
За таких обставин суд дійшов висновку, що факт отримання товару відповідачем за видатковою накладною №168 від 23 липня 2019 року, наданою позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійною підставою для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.
Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів ч.2  ст. 530 ЦК України, якою встановлено, зокрема, можливість виникнення обов`язку негайного виконання зобов`язання. 
Також, ч.1  ст. 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу.
Згідно ст.ст.  525,  526 ЦК України,  зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог  ЦК, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, момент    виникнення    зобов`язання    щодо    здійснення    оплати    за  отриманий товар за видатковою накладною №168 від 23 липня 2019 року у ТОВ "Поліська логістична компанія" виник з моменту прийняття товару, а саме: з 23 липня 2019 року. Отримання товару товариством не заперечується.
В той же час, ще 19 квітня і 26 червня 2019 року, відповідач частково сплатив кошти за поставлений за накладною №168 товар на загальну суму 781 994,85 грн., чим допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 281 994,85 (1 063 989,70 - 781 994,85) грн. (платіжні доручення №276 і №360 з призначенням платежу: "оплата за матеріал згідно рахунка №94 від 15 квітня 2019 року).
Докази повної оплати вищезазначеної накладної у матеріалах справи відсутні.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Тому, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 281 994,85 грн. - заборгованості за товар, поставлений згідно видаткової накладної №168 від 23 липня 2019 року, обґрунтовані та підлягають до задоволення.
Як вірно суд встановив і відсутність підстав для стягнення заявлених 46 005,88 грн. - пені, як штрафної санкції нарахованої на підставі умов Договору №28/02-19, посилання на який у накладній №168 відсутні.
У розрізі надання оцінки господарським правовідносинам між сторонами, які виникли на підставі Договору №28/02-19 від 28 лютого 2019 року і видаткової накладної №168 від 23 липня 2019 року, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта стосовно неукладеності спірного Договору через відсутність у ньому таких істотних умов, як строк постави і строк дії договору, а також через те, що не були дотримані умови договору щодо підтвердження якості товару і на товар не видавались супровідні документи, не спростовують факт прийняття ним поставленого за накладною №168 товару, в той же час, при розрахунку заборгованості судом першої інстанції Договір №28/02-19 до уваги не брався.
Одночасно, слід врахувати, що вимоги про визнання Договору №28/02-19 недійсним перед судом не ставилось, під час розгляду справи доведенню підлягав, перш за все факт, поставки товару за накладною №168, яка посилань на Договір не містить.
Що ж стосується заперечень апелянта про відсутність Довіреності на приймання товару за накладною №168, то це не відповідає дійсності і не береться судом до уваги. Так, у матеріалах справи наявна довіреність ТОВ "Поліська логістична компанія" від 23 липня 2019 року, яка уповноважує Карпельову О.М. на отримання  від ТОВ "Клім-Тек" товарних цінностей, згідно рахунка №94 від 15 квітня 2019 року, направленого позивачем відповідачу на оплату товару за накладною №168. Дана довіреність містить посилання на ті ж самі товари, які зазначені як в Специфікації №28/02-19 і видатковій накладній №168, так і в рахунку №94. Цей доказ був поданий до суду першої інстанції, будь-яких заперечень чи спростувань відповідачем подано не було. (т.1 а.с.166)
Ще однією вимогою позову було стягнення 42 250,00 грн. - за роботи, виконані у відповідності до умов специфікації №24/05-19 від 24 травня 2019 року.
Частиною 1 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно ч.1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Як встановлено з матеріалів справи, між ТОВ "Поліська логістична компанія" та ТОВ "Клім-Тек" було підписано Специфікацію №24/05-19, згідно якої позивач зобов`язався виконати монтажні роботи на суму 127 250,00 грн. 
Згідно Акту №1 за липень 2019 року і довідки про вартість будівельних робіт та витрат від 26 липня 2019 року, які підписані сторонами без будь-яких зауважень та заперечень, позивачем було виконано монтажні роботи на суму 127 250,00 грн., які прийняті відповідачем без жодних зауважень.
Відповідач, прийнявши вказані роботи, свого обов`язку по їх оплаті не виконав у повному обсязі і частково оплатив їх платіжними дорученнями №360, №2155 і №2198 на загальну суму 85 000,00 грн., чим допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 42  250,00 (127 250,00 - 85 000,00) грн., яка визнавалась ТОВ "Поліська логістична компанія" в гарантійному листі від 13 грудня 2019 року, і була ним погашена після пред`явлення позову до суду сплатою 50 000,00 грн.
Відповідно до  ст. 231 ГПК України,  господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 42 250,00 грн. - основного боргу по рахунку №153 від 29 травня 2019 року, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Безпідставними є посилання апелянта на те, що позивач, включив до Акту виконаних робіт вартість вже оплаченого товару, оскільки в акті міститься посилання на монтаж 5 камер припливно-витяжних Сіітіес РД-250 та 32 камер припливно-витяжних Сіітїес РД-200+ (стандарт). Тобто, апелянтом не враховано, що у акті відображено ціну монтажу поставленого товару, а не його вартість. Доказів того, що до ціни товару, відображеного в накладній №168, було включено ціну монтажу вищезазначених камер, суду не надано.
Крім суми основної заборгованості, ТОВ "Клім-Тек", також просить суд стягнути з відповідача: 5 248,22 грн. - 3% річних і 4 419,71 грн. - інфляційних втрат.
Відповідно до ч.2  ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши нарахування 3% річних, а також інфляційних втрат, нарахованих позивачем, дійшов висновку про їх арифметичну вірність, а також задоволення в розмірі 5 248,22 грн. - 3% річних за період з 24 серпня 2019 року по 12 березня 2020 року по видатковій накладній №168 від 23 липня 2020 року та за період з 26 липня 2019 року по 12 березня 2020 року, періодно, по Акту №1 за липень 2019 року, а також 4 300,18 грн. - інфляційних втрат за період з серпня 2019 року по лютий 2020 року.
Отже, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 281 994,85 грн. - основного боргу, 5 248,22 грн. - 3% річних, 4300,18 грн. - інфляційних втрат обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В частині стягнення 42  250 грн. провадження слід закрити, а в іншій частині позову слід відмовити.
ТОВ "Поліська логістична компанія" просила скасувати, також, рішення в частині стягнення з нього 13 812,90 грн. - витрат на професійну правничу допомогу, не зазначивши де суд першої інстанції припустився помилки при їх обрахунку.  
Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі обґрунтовано заявлених позовних вимог.
ТОВ "Клім-Тек", за результатами розгляду справи, просило  стягнути на свою користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 000,00 грн.
Частиною 1 ст. 123 ГПК України  передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Пунктом 1 ч.1  ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Шпіньової О.М. №932 від 12 червня 2012 року. (т.1 а.с.55)
Відповідно до п.4 ч.1  ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1  ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ч.3  ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"  при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 126 ГПК України  визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2  ст. 126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3  ст. 126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4  ст. 126 ГПК України).
В матеріалах справи наявний договір (укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Лєдаправо") про надання правової допомоги №26 від 10 лютого 2020 року, рахунки-фактури та платіжні доручення, підтверджуючі оплату наданої правової допомоги. (т.1 а.с.56-57, 196-201)
Також, матеріали справи містять ордер на надання правничої допомоги, виданий на підставі договору №26 від 10 лютого 2020 адвокатом Шпіньовою О.М.
Згідно вищезгаданого договору вартість наданих послуг становить 18 000,00 грн.
Отже, витрати на професійну правничу допомогу обґрунтовані до стягнення в сумі пропорційній обґрунтовано заявленим позовним вимогам – 13 812,90 грн.
Інші заперечення, викладені у апеляційних скаргах, також не знайшли свого підтвердження під час їх розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.
Згідно ст.ст.  74,  77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
На підставі наведеного, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази, надані сторонами, перевіривши об`єктивність прийняття рішення судом першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід задоволити частково, а рішення господарського суду Житомирської області в частині стягнення коштів за отриману професійну правничу допомогу скасувати та відмовити у частині задоволення заяви про відшкодування судових витрат Старокостянтинівською ЖЕК пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги по даній справі.
Судові витрати за подачу апеляційної скарги у зв`язку з її задоволенням лише в частині стягнення коштів за отриману професійну правничу допомогу, на підставі ст.ст.  129,  282 ГПК України, покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст.  129,  269-276,  281-284 ГПК України, суд, -
                              
ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року у справі №906/270/20 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська логістична компанія" - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції, на підставі п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.
Матеріали справи №906/270/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Головуючий  суддя                                                                      Дужич С.П. 

Суддя                                                                                              Коломис В.В.  

Суддя                                                                                              Саврій В.А.