УХВАЛА

21 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 240/11193/19
адміністративне провадження № К/9901/25908/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
судді-доповідача – Радишевської   О.Р.,
суддів – Кашпур   О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року в справі №240/11193/19 за позовом ОСОБА_1 до Черняхівського районного військового комісаріату в Житомирській області про визнання незаконними і скасування наказу і стягнень, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Черняхівського районного військового комісаріату в Житомирській області (далі – Черняхівський РВК в Житомирській області), у якому просив: 
–   визнати незаконним і скасувати наказ військового комісара Черняхівського РВК в Житомирській області №108 від 12 липня 2019 року «Про результати службового розслідування» в частині звернення з клопотанням до обласного військового комісара (пункт 2 наказу) та в частині оголошення догани (пункт 3 наказу);
– визнати незаконними і скасувати стягнення, які були накладені на підставі наказу №108 від 12 липня 2019 року;
– зобов`язати Черняхівський РВК в Житомирській області у складі Житомирського обласного військового комісаріату виплатити усі штрафи, надбавки та премії, які були стягнуті та невиплачені у зв`язку із прийняттям наказу №108 від 12 липня 2019 року, з підстав протиправності наказу про оголошення догани.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року (повний текст складено 14 вересня 2020 року), в задоволенні позову відмовлено. 
07 жовтня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року в справі №240/11193/19.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках  –  на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання незаконним і скасування наказу №108 від 12 липня 2019 року «Про результати службового розслідування» в частині звернення з клопотанням до обласного військового комісара (пункт 2 наказу) та в частині оголошення догани (пункт 3 наказу); визнання незаконними і скасування стягнень, які були накладені на підставі наказу №108 від 12 липня 2019 року; зобов`язання виплатити усі штрафи, надбавки і премії, які були стягнуті та невиплачені у зв`язку із прийняттям наказу №108 від 12 липня 2019 року, з підстав протиправності наказу про оголошення догани.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що майор                   ОСОБА_1  обіймає посаду начальника відділення забезпечення Черняхівського РВК.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якого не входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище,  у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»–«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні з приміткою статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі – ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового регулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2020 року в справі №240/11193/19.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                          С.А. Уханенко