ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2527/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року 
у справі № 280/2527/20
за позовом ОСОБА_1 
до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни
про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, в якому просила   визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження №61745528.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при відкритті виконавчого провадження порушено ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», всупереч законодавства,  не враховано, що боржник зареєстрований та мешкає у Запорізькій області.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2020 адміністративний позов задоволено.
Суд дійшов висновку, що відповідач прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності достовірної інформації про місце реєстрації боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі. Матеріали справи не містять належних письмових доказів, що місцезнаходженням боржника або за місцезнаходженням майна боржника є місто Київ.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач зазначає, що ним чітко виконано вимоги норм  Закону України «Про виконавче провадження»  при відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №5166, виданого 30.03.2020, оскільки одержавши на виконання виконавчий напис, який відповідає вимогам чинного законодавства України, разом із заявою ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», в яких зазначена адреса місця проживання боржника – 03164, м. Київ, вул. Клавдіївська, 6, кв.13, приватний виконавець не мав юридично закріпленого права не приймати виконавчий документ до виконання чи повернути його стягувачу. Крім того, відповідачем зазначено, що питання наявності чи відсутності у боржника майна в межах того чи іншого виконавчого округу не є спірним в межах даних правовідносин. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 30.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №5166 про звернення стягнення з гр. ОСОБА_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , який є боржником за кредитним договором 1555293 від 13.10.2018, укладеним з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» (стягувач)  - а.с.54.
Означений виконавчий напис разом із заявою від 30.03.2020 про примусове виконання рішення поданий стягувачем ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» приватному виконавцю ОСОБА_2 для відкриття за місцем проживання (перебування) боржника виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису.  
07.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61745528 з примусового виконання виконавчого напису № 5166 від 30.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 12852,00 грн.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови приватного виконавця. 
Спірним у цій справі є питання правомірності дій приватного виконавця з відкриття виконавчого провадження за умови того, що у виконавчому написі № 5166 від 30.03.2020 та у договорі про надання кредиту № 1555293 від 13.10.2018 адреса місця реєстрації ОСОБА_1 не знаходиться на території, на якій приватний виконавець здійснює діяльність.
Виходячи з положень  Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII,  Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч.2 ст.24 Закону  № 1404-VIII).
Відповідно до ч.2, ч.6  ст.25 Закону №1403-VIII приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України  Про виконавче провадження  знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. 
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Таким чином, право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Отже, у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з судом першої інстанції, що на дату прийняття оскаржуваної постанови у приватного виконавця не було підстав для прийняття до виконання виконавчого напису №5166, виданого 30.03.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В.
Згідно положень п.10 ч.4    ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»  № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо його пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Тобто, виконавчий документ повинен бути повернутий у випадку наявності інформації у виконавця про те, що його пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У спірному випадку такої інформації у відповідача не існувало та навпаки, як у виконавчому документі, так і у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження адреса проживання боржника була зазначена у м.Києві, що відноситься до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює діяльність.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Фізичні та юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного  Законом України «Про виконавче провадження»  (ч.1  ст.27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
Отже, з огляду на положення зазначених норм права, саме стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення.
Тобто, в контексті спірних відносин, отримавши від стягувача заяву та виконавчий документ, в яких адреса реєстрації боржника зазначена в м.Запоріжжя, а фактичне місце проживання в м.Києві, відповідач не мав повноважень для повернення виконавчого документу з підстав його пред`явлення не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Ані  Закон України «Про виконавче провадження»,  ані Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  не встановлюють обов`язку державного чи приватного виконавця перевіряти фактичне місцезнаходження боржника чи його майна до відкриття виконавчого провадження.
  При надходженні виконавчого документа приватний виконавець зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених частиною першою  статті 4 Закону № 1404-VIIІ, зокрема, прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до  ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»  реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію міст проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому  законом  порядку. 
Отже, положення ч. 2  ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»  у взаємозв`язку з ч. 3  ст. 26 цього ж Закону  щодо відомостей про «місце проживання», «місце перебування» чи «місцезнаходження» особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання адже, в  Законі України «Про виконавче провадження»  застосовуються всі три окремих поняття.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 25.01.2019 у справі №511/1342/17, в постанові від 09.12.2020 у справі № 460/3537/20, які відповідно до ч.5  ст.242 КАС України  суд враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неправомірність оскаржуваної постанови приватного виконавця.
Висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права,    що відповідно до  ст.317 КАС України  є підставою    для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.  311,  315,  317,  321,  322    Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі №280/2527/20 скасувати, прийняти нове рішення.
В позові відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко