П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/990/20	
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді:  Димерлія О.О.
суддів: Танасогло Т.М. ,  Єщенка О.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року по справі № 540/990/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області від 24.02.2020 року № ХК5873/1148/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 141 690 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інспекційне відвідування і розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено відповідачем з порушенням встановленої процедури. Зазначає, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12 грудня 2019 року № 378-IX внесено зміни до ст. 265 КЗпП України, яким пом`якшено відповідальність суб`єктів господарювання за відповідне правопорушення.
За наслідками розгляду зазначеної справи Херсонським окружним адміністративним судом 15 червня 2020 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області від 24.02.2020 року № ХС5873/1148/АВ/П/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 141 690,00 грн.
Стягнуто з Головного управління Держпраці у Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1416,90 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при розгляді справ про накладення штрафних санкцій відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України необхідно враховувати прийняте Конституційним Судом України рішення у справі № 1-7/99 від 09.02.1999 року за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України, у якому Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується лише людини і громадянина (фізичної особи) і не поширюється на юридичних осіб.
Відповідно до статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
У зв`язку з цим, притягнення до відповідальності за порушення законодавства про працю має здійснюватися відповідно до редакції частини другої статті 265 КЗпП України, яка діяла на день виявлення порушення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення суду та просить його залишити без змін.
В силу приписів пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.01.2020 року державним інспектором Головного управління Держпраці у Херсонській області відповідно до наказу "Про проведення інспекційного відвідування" від 03.01.2020 року №15 та направлення від 03.01.2020 року № 17, здійснено вихід за місцем фактичного здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з метою проведення інспекційного відвідування.
За результатами інспекційного відвідування складений акт № ХС5873/1148/АВ від 10.01.2020 року, яким зафіксоване порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: фактично допущено до роботи працівника ОСОБА_2 без трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та не повідомлення державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.
З метою усунення порушень, зафіксованих в акті № ХС5873/1148/АВ від 10.01.2020 року, інспектором праці виданий припис від 15.01.2020 року № ХС5873/1148/АВ/П про усунення виявлених порушень, яким позивачку зобов`язано усунути встановлені під час інспекційного відвідування порушення, а саме: допуск до роботи без укладення трудового договору, строк усунення порушення до 25.01.2020 року.
За результатами розгляду справи та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України ГУ Держпраці у Херсонській області винесено постанову від 24.02.2020 року №ХС5873/1148/АВ/П/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 141 690,00 грн., за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України.
Позивачка не погодилася із вказаною постановою відповідача та звернулася до суду із адміністративним позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова Головного управління Держпраці у Херсонській області від 24.02.2020 року № ХК5873/1148/АВ/П/ТД-ФС є протиправною та підлягає скасуванню у порядку застосування судом частини першої статті 58 Конституції України та Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12 грудня 2019 року № 378-IX.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12 грудня 2019 року №378-IX (набув чинності 02 лютого 2020 року), зокрема, внесено зміни до частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України - абзац другий замінено двома новими абзацами.
Відповідно до абзаців другого та третього частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:
- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;
- вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Метою таких змін, на переконання суду, є ліквідація економічно необґрунтованих штрафних санкцій за порушення норм трудового законодавства України та зупинення процесу руйнування малого та середнього бізнесу в Україні у зв`язку із застосуванням нищівних за своїм розміром штрафних санкцій.
Тобто, законодавцем прийнято нормативно-правовий акт, який пом`якшує відповідальність особи.
Згідно із частиною першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 визначено, що «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього».
В силу положень Рішення КСУ у справі № 1-7/99 від 09.02.1999 року положення ч. 1 ст. 58 Конституції про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується лише людини і громадянина (фізичної особи) і не поширюється на юридичних осіб.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Відповідно, у разі невідповідності положень закону Конституції, застосуванню підлягають саме норми Конституції як норми прямої дії.
Частиною 3 ст. 7 КАС України передбачено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Статтею 51 ЦК України встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб.
Однак, ст. 58 Конституції України не містить ніяких виключень про незастосування її положень у випадках, встановлених законом, постановою тощо. В даному випадку застосування ст. 51 ЦК України призвело б до звуження обсягу наданих Конституцією прав, а тому застосуванню підлягають саме положення ст. 58 Конституції України.
З урахуванням наведеного, судова колегія зазначає, що для фізичних осіб-підприємців зміни, внесені до ст. 265 КЗпП, якими суттєво зменшено відповідальність особи, мають зворотну дію в часі.
Як убачається з матеріалів справи, начальником Головного управління Держпраці у Херсонській області від 24.02.2020 року № ХК5873/1148/АВ/П/ТД-ФС винесено постанову про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 - 24.02.2020 року, тобто після набуття чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12 грудня 2019 року №378-IX (набув чинності 02 лютого 2020 року).
Відповідно до Витягу з реєстру платників єдиного податку №1621063400207 від 02.07.2016 року ФОП ОСОБА_1 , яка є платником єдиного податку 2 групи.(а.с.76)
Отже, згідно до чинного законодавства про працю на момент розгляду питання про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 (24.02.2020 року), в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) вперше, в тому числі фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1 .
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Підсумовуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, суд першої інстанції правильно з`ясував усі обставини справи, оскаржуване рішення прийняте судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року по справі № 540/990/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.
Головуючий суддя 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Єщенко О.В.