П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/12006/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шуляк Любов Анатоліївна  
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
25 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Совгири Д. І.  Франовської К.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року  (складене 22 червня 2020 року у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
позивач 02.12.2019 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2019 №Ф-222680-54.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 позов задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Житомирській області від 11.11.2019 №Ф-222680-54.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1081,50 грн витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що оспорювана вимога винесена правомірно, оскільки на кінець звітного періоду у позивача був наявний борг зі сплати єдиного внеску, при цьому відповідач звертає увагу суду на заниження суми чистого оподаткованого доходу.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що грошове зобов`язання є неузгодженим, оскільки наявні дві податкові вимоги щодо сплати ЄСВ в сумі  93 403,48 грн, що свідчить про подвійну відповідальність позивача за одне й те ж порушення.  
18.11.2020 представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що сторони будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з`явились, представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, а також те, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття обґрунтованого та законного рішення, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлені та неоспорені  сторонами такі обставини. 
На підставі наказу № 1391 від 25.07.2019 Головного управління ДФС у Житомирській області з 08.08.2019 була проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 тривалістю 10 робочих днів (з 08.08.2019 по 21.08.2019) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.02.2017 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.02.2017 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт № 605/06-30-13-04/ НОМЕР_1 від 29.08.2019.
27.09.2019 на підставі висновків, викладених у вказаному акті Головним управлінням ДПС у Житомирській області винесено податкові повідомлення-рішення: № 0001993304, № 0002003304, № 0002013304, № 0002023304, № 0002033304, № 0002043304, № 0002083304, рішення № 0002053304, вимога про сплату боргу № 0002063304, рішення № 0002073304.
11.10.2019 позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України та просив скасувати вищезазначені податкові повідомлення- рішення та рішення.
Згідно рішення Державної податкової служби України від 13.11.2019 за вих. №9332/6/93-00-08-06-01 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення.
21.11.2019 позивач отримав від відповідача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2019 №Ф-222680-54 в якій зазначено, що: "станом на 31.10.2019 існує заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені за ОСОБА_1 і становить — 108 148,91 грн.".
Вважаючи, що дана вимога винесена протиправно, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.
Приймаючи оскаржуване рішення  суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не мав права формувати позивачу нову вимогу №Ф-222680-54 від 11.11.2019 про сплату недоїмки, оскільки визначені у ній зобов`язання не набули статусу узгоджених.
Апеляційний суд погоджується з  висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 2 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Статтею 25 Закону № 2464-VI вказано, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.
Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.
Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Пунктом 1 Розділу 1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449), визначено, що дана Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.
Абзацами 2 та 6 частини 5 Розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що у разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).
Абзацом 6 пункту 2 розділу 1 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 (далі - Порядок №422) встановлено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Згідно з пунктом 1 глави 4 Розділу V Порядку №422 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.
У відповідності з вимогами пункту 1 глави 4 Розділу V Порядку № 422 відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.
Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.
На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Оскаржується в адміністративному порядку").
У разі внесення вказаної інформації: 
до настання граничного строку сплати/зменшення відповідні облікові показники (операції) в ІКП блокуються, а донараховані/зменшені суми не відображаються та не беруть участі у розрахунках;
після настання граничного строку сплати/зменшення ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих/зменшених сум у зв`язку із запізненням надходження скарги;
Отже, після подання платником податку скарги на податкові-повідомлення рішення, рішення чи вимогу, вона реєструється у ІКП такого платника податку, а донараховані згідно вказаних рішень суми зобов`язань набувають статусу неузгоджених до закінчення процедури адміністративного оскарження. Тоді як, підставою для направлення платникові вимоги про наявність боргу (недоїмки) є наявність у платника узгоджених грошових зобов`язань з єдиного внеску, не сплачених до бюджету у встановлений законом строк.
Згідно матеріалів справи, 11.10.2019 позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України та просив скасувати податкові повідомлення - рішення № 0001993304, № 0002003304, № 0002013304, № 0002023304, № 0002033304, № 0002043304, № 0002083304 та рішення № 0002053304 від 27.09.2019.
Проте, 11.11.2019 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-222680-54 в якій зазначено, що станом на 31.10.2019 існує заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені за ОСОБА_1 і становить — 108 148,91 грн.
При цьому, скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення рішенням Державної податкової служби України від 13.11.2019 за вих. №9332/6/93-00-08-06-01.
Згідно рішення Державної податкової служби України від 13.11.2019 за вих. №9332/6/93-00-08-06-01 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Отже, з наведеного слідує, що після подання позивачем скарги донараховані суми зобов`язань набувають статусу неузгоджених до закінчення процедури адміністративного оскарження. Проте, на момент прийняття рішення щодо розгляду скарги позивача відповідачем було прийнято оскаржувану вимогу.
Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що до складу суми заборгованості з єдиного внеску у сумі 108 148,91 грн, визначеної вимогою №Ф-222680-54, увійшла заборгованість, яка була визначена у вимозі від 27.09.2019 №0002063304 в сумі 93 403,48 грн., і станом на дату винесення другої вимоги вона була неузгодженою через процедуру адміністративного оскарження.
Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції податкова вимога про сплату боргу з ЄСВ від 27.09.2019 №002063304 та рішення №0002073304 від 27.09.2019, а також податкові повідомлення – рішення оскаржувалися в судовому порядку.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач не мав права формувати позивачу нову вимогу №Ф-222680-54 від 11.11.2019 про сплату недоїмки, оскільки визначені у ній зобов`язання не набули статусу узгоджених.
Разом з тим враховуючи, що неузгоджена сума не підлягає стягненню з платника податків колегія суддів відхиляє доводи відповідач щодо заниження суми чистого оподаткованого доходу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що відповідачем порушено процедуру формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2019 №Ф-222680-54, а тому дана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.  
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Совгира Д. І.    Франовська К.С.