Справа № 146/332/20
Провадження № 22-ц/801/2250/2020
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року	Справа № 146/332/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого – Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання – Очеретної М. Ю.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Пилипчука О. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» (далі – ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина») про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що йому на праві приватної власності, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ - ВН № 030853 належить земельна ділянка площею 2,3233 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0523981500:03:000:01999, яка розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

У 2006 році між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» було укладено договір оренди землі строком на 10 років, зареєстрований в Томашпільському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК».
Після закінчення строку дій договору він звернувся до ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» про припинення використання указаної земельної ділянки.

31 травня 2018 року ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина» повідомило йому, що 12 червня 2014 року між ними укладено договір оренди землі терміном на 30 років, зареєстрований Реєстраційною службою Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області 16 вересня 2014 року.

Указує, що договір з відповідачем він не підписував, а тому посилаючись на положення ст. ст. 203, 207, 215 ЦК України, просив суд визнати недійсним договір оренди землі укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина», що зареєстрований Реєстраційною службою Томашпільського Головного управління юстиції Вінницької області 16 вересня 2014 року.

08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву, у якій просив залишити його позов без розгляду та повернути сплачений судовий збір.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частиною першою статті 257 ЦПК України і повернуто ОСОБА_1 сплачений судовий збору в розмірі 840,80 грн згідно з квитанцією № 0.0.1679739281.1 від 14 квітня 2020 року.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив із того, що позивач скористався своїм правом, подавши до початку розгляду справи по суті заяву про залишення його позову без розгляду.

Також, керуючись частиною першою статті 7 ЗУ «Про судовий збір», за заявою позивача повернув йому сплачений судовий збір.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

 
Не погодившись із цією ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 23 листопада 2020 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Голота Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою та надано іншим учасника справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 07 грудня 2020 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Голота Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 грудня 2020 справу призначено до апеляційного розгляду на 17 грудня 2020 року о 09:00 год.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції залишаючи позовну заяву без розгляду та вирішуючи питання про повернення судового збору не звернув уваги на положення частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що у разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду, судовий збір не повертається. 

На вказані вимоги закону суд першої інстанції увагу не звернув, а тому дійшов до необґрунтованого висновку про повернення сплаченого позивачем судового збору.

Відзив від позивача на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали заяви, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи заяву позивача про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву про залишення його позову без розгляду, а також керуючись положеннями частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» задовольнив клопотання про повернення сплаченого судового збору.

Однак, суд апеляційної інстанції повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з наступних підстав.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Установлено, що в провадженні Томашпільського районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» про визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації договору оренди землі.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

10 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , до початку розгляду справи по суті, подав до суду заяву про залишення його позову без розгляду та повернення сплаченого судового збору за подання позову.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Пунктом 1 частини другої статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Оскільки позивачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про залишення позову без розгляду, підстав для не прийняття заяви судом не встановлено, тому колегія суддів вважає, що суду першої інстанції правомірно залишив позовну заяву без розгляду. 

Таким чином, доводи апеляційної скарги, про порушення судом норм матеріального права в частині залишення позову без розгляду, не заслуговують на увагу. 

Проте, ухвала Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року в частині повернення судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви, винесена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 4 частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року передбачено, що статтею 7 Закону «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. 

Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону №3674-УІ «Про судовий збір»). 

Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом №3674-УІ); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Таким чином, у разі подання особою заяви (клопотання) про залишення його позову без розгляду судовий збір не повертається.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року про залишення позову (заяви) без розгляду в частині повернення судового збору скасувати і в цій частині прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору відмовити.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року роз`яснено, що у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Враховуючи, що апеляційна скарга задоволена лише в частині вирішення питання про відшкодування судового збору, підстави стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача відсутні.

Отже, судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина» задовольнити частково.

Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року в частині повернення ОСОБА_1 сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн, згідно із квитанцією № 0.0.1679739281.1 від 14 квітня 2020 року скасувати і постановити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору відмовити.

В іншій частині ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. К. Медвецький

судді: Л. О. Голота

В. В. Оніщук