ПОСТАНОВА 
Іменем України

08 жовтня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 398/3202/19
провадження № 22-ц/4809/1075/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:                
головуючого судді: Черненка В.В.
        суддів: Мурашка С.І., Карпенка О.Л.
        секретар Гончар В.В.

учасники справи:
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою  адвоката Боровського Валерія Антоновича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.05.2020, суддя Ніколаєв М.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Стенюхіна Ірина Володимирівна про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до  ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Стенюхіна Ірина Володимирівна про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини.
На обґрунтування позовних вимог  зазначила, що  з грудня 2012 року вона та ОСОБА_5 почали проживати разом однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Шлюб не реєстрували, оскільки не було потреби. Спочатку проживали в квартирі її батьків, а в 2014 році переїхали проживати до квартири АДРЕСА_1 . 
Позивач зазначив, що протягом всього періоду, що вони проживали разом з ОСОБА_5 , він постійно хворів, на лікування витрачались сумісні кошти.
В 2016 році ОСОБА_5 отримав третю групу інвалідності. 
За час спільного проживання вони тримали свою пасіку та нажили спільне сумісне майно, в чому допомогли її батьки. 
Ними було нажито майно у вигляді: автомобіля марки Opel Frontera, НОМЕР_1 .; платформи для бджіл на 35 вуликів; пасіки; моторного човна; риболовних снастей, бензопили, болгарки, дрелі та інших інструментів, а також гаражу № НОМЕР_2 у кооперативі № НОМЕР_3 . 
Син ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , не приймав участі в купівлі вищевказаного майна. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово помер ОСОБА_5 , не залишивши заповіту.
Позивач взяла на себе всі матеріальні витрати під час похорону, про що свідчать чеки з ритуального бюро та кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 
У червні 2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, але їй було відмовлено на тій підставі, що вона не є спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав, а факт проживання зі спадкодавцем повинен встановити суд. 
До нотаріуса звернувся також і син померлого - відповідач ОСОБА_1 . На сьогоднішній день між нею та відповідачем виник спір з приводу спадкування автомобіля марки Opel Frontera, НОМЕР_1 . 
Просила суд встановити факт проживання ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 5 років (з грудня 2012 до часу відкриття спадщини) з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.05.2020 позов задоволено. 
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначається, що позивач не надала беззаперечних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з батьком відповідача без реєстрації шлюбу, саме з грудня 2012, а подані докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, взаємних прав та обов`язків подружжя. Зазначено, що позивач дійсно проживала з батьком відповідача ОСОБА_5 на протязі останніх 2-3 років перед смертю, але ніяк не з грудня 2012. Факт спільного відпочинку, спільна присутність на святкуванні свят сама по собі, без доведення факту ведення спільного господарства не можуть свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24.06.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.08.2020 справу призначено до розгляду.
До суду надано відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_3 адвоката Дьорко А.М., в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що суд першої інстанції з досліджених доказів правильно зробив висновок, що позивач та померлий ОСОБА_5 мають спільні світлини, і з них можна зробити висновок, що вони мали приязні стосунки, спільно проживали, мали спільний побут, вели спільне господарство та здійснювали спільні витрати, тобто мали взаємні права та обов`язки. Відповідач не надав жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що покази свідків є упередженими.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає   задоволенню з наступних підстав
Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що  ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 11.03.2019 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.
Померлий ОСОБА_5 відповідно до копій довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 182205 від 13.10.2016 року та № 12ААА № 615438 від 23.10.2017 року мав третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням.
Згідно довідки ПП «ОСОБА_7», ОСОБА_3 12 березня 2019 року провела поховання ОСОБА_5 за свій рахунок.
Відповідно до довідки № 88, виданої 04.06.2019 року ОСББ «Берізка-143/3», ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 з 11.06.2014 року по 10.03.2019 року і вела сумісне господарство за адресою АДРЕСА_1 . 
Суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження факту спільного проживання сторін, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачем надано копії сімейних фотокарток, в судовому засіданні представником відповідача не заперечувався факт відображення на фото в колі сім`ї позивача ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_5 .
Як вбачається з копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 56605840 від 21.06.2019 року, 21.06.2019 року приватним нотаріусом Стенюхіною І.В. після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 36/2019.
21.06.2019 року до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач.
11.07.2019 року до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач.
Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається з довідок ОСББ «Берізка-143/3» №94 від 20.06.2019 року та №99 від 11.07.2019 року, що знаходяться у матеріалах спадкової справи, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований з 14.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , на момент його смерті за вищевказаною адресою також постійно проживала без реєстрації ОСОБА_3 . 
Факт реєстрації померлого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується також наявною у матеріалах спадкової справи довідкою Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради № 1730/103/16 від 26.06.2019 року.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 20.03.2019 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьком відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_5 .
18.09.2019 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , до розгляду цивільної справи № 398/2310/19 за її позовом до ОСОБА_1 про усунення особи від права на спадкування за законом.
Листом приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. №408/01-16 від 01.10.2019 року ОСОБА_1 повідомлено, що на підставі ст. 42 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії, а саме видача свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 на його ім`я зупинено до вирішення судом справи за позовом ОСОБА_3 про усунення особи від права на спадкування за законом.
Відповідно до копії довідки № 12.33.62-4189 вих.-20 від 04.05.2020 року, наданої Новоукраїнською місцевою прокуратурою Кіровоградської області на адвокатський запит адвоката Боровського В.А., вбачається, що ОСОБА_5 працював на посаді водія прокуратури Бобринецького району Кіровоградської області з 03.07.2013 року (наказ прокурора Бобринецького району від 03.07.2013 року №8) по 27.02.2015 року (наказ прокурора Бобринецького району від 27.02.2015 року №4).
Квартира, в якій спільно проживала позивачка та померлий ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , належить батькові позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири № 1910 від 11.06.2014 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22821406 від 11.06.2014 року, копією свідоцтва про народження НОМЕР_6 від 18.10.1973 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_7 від 06.08.1994 року.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що  ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_5 мають спільні світлини, що не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача. З вказаних світлин, а також з матеріалів справи вбачається, що сторони мали приязні стосунки, спільно проживали, мали спільний побут, проводили разом дозвілля, відпочивали, мали спільних друзів, вели спільне господарство та здійснювали спільні витрати, тобто мали взаємні права та обов`язки. Вказане підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показаннями свідків, які вказали, що сторони проживали як сім`я з грудня 2012 року з усіма притаманними подружжю відносинами. 
Суд першої інстанції зазначив, що факт різної реєстрації місця проживання, а також той факт, що померлий працював в іншій місцевості, в даному випадку в прокуратурі Бобринецького району Кіровоградської області, не виключає факт спільного проживання позивача ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_5 та ведення ними спільного господарства. Так, в судовому засіданні свідки одностайно повідомили суд, що позивач ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_5 спільно проживали як сім`я та вели спільне господарство з грудня 2012 року, незважаючи на факт роботи в певний період ОСОБА_5 у м. Бобринець Кіровоградської області, так як на вихідні, і навіть посеред тижня він постійно приїздив до ОСОБА_3 , де вони проживали у спільній квартирі, яка була придбана батьком позивачки.
Суд вважав доведеним факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2012 року позивачки  ОСОБА_3  та померлого  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , тобто факт наявності між ними усталених відносин, що притаманні подружжю. Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна майнових прав позивачки щодо спільно нажитого із померлим майна. 
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 13  ЦПК України  суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених   нею  вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Справа розглядалась  судом апеляційної інстанції  за правилами, встановленими  для розгляду  справи  в порядку спрощеного  позовного провадження  з викликом  учасників справи. 
З матеріалів справи вбачається, що  ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 11.03.2019 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.
Померлий ОСОБА_5 відповідно до копій довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 182205 від 13.10.2016 року та № 12ААА № 615438 від 23.10.2017 року мав третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням.
Згідно довідки ПП «ОСОБА_7», ОСОБА_3 12 березня 2019 року провела поховання ОСОБА_5 за свій рахунок.
Відповідно до довідки № 88, виданої 04.06.2019 року ОСББ «Берізка-143/3», ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 з 11.06.2014 року по 10.03.2019 року і вела сумісне господарство за адресою АДРЕСА_1 . 
21.06.2019 року до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач.
11.07.2019 року до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач.
Відповідно до копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 56605840 від 21.06.2019 року, приватним нотаріусом Стенюхіною І.В. після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.06.2019 року заведено спадкову справу № 36/2019.
Відповідно до копії довідки, виданої ОСОБА_3 , ОСББ «Берізка-143/3» №94 від 20.06.2019 року, яка була залучена до матеріалів спадкової справи, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований з 14.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , на момент його смерті за вищевказаною адресою також постійно проживала без реєстрації ОСОБА_3 . 
Відповідно до копії довідки, виданої ОСОБА_1 ОСББ «Берізка-143/3» 11.07.2019 № 99 яка залучена до матеріалів спадкової справи №36/2019, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований з 14.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , на момент його смерті за вищевказаною адресою також постійно проживали без реєстрації ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .
Факт реєстрації померлого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується також наявною у матеріалах спадкової справи довідкою Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради № 1730/103/16 від 26.06.2019 року.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 20.03.2019 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьком відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_5 .
Відповідно до копії довідки № 12.33.62-4189 вих.-20 від 04.05.2020 року, наданої Новоукраїнською місцевою прокуратурою Кіровоградської області на адвокатський запит адвоката Боровського В.А., вбачається, що ОСОБА_5 працював на посаді водія прокуратури Бобринецького району Кіровоградської області з 03.07.2013 року (наказ прокурора Бобринецького району від 03.07.2013 року №8) по 27.02.2015 року (наказ прокурора Бобринецького району від 27.02.2015 року №4).
Квартира, в якій спільно проживала позивачка та померлий ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , належить батькові позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири № 1910 від 11.06.2014 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22821406 від 11.06.2014 року, копією свідоцтва про народження НОМЕР_6 від 18.10.1973 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_7 від 06.08.1994 року.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99  встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
Згідно з частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. 
Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Частиною першою статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі статті 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї.
Суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.
З матеріалів справи вбачається, що позивач просить встановити тільки факт спільного проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, понад 5 років( з грудня 2012 року до часу відкриття спадщини) ОСОБА_3 з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу позивачу необхідно для вирішення спірних питань з спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 .
Питання про визнання майна спільною сумісною власністю набутого під час проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу позивачем не ставиться.
Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд апеляційної інстанції перевірив надані сторонами докази на підтвердження та заперечення позову і встановив, що позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство.
Посилання позивача,як на належний та допустимий доказ на підтвердження позову на копію довідки, виданої ОСОБА_3 , ОСББ «Берізка-143/3» №94 від 20.06.2019 року, в якій зазначено, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований з 14.09.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту його смерті, а також що за вищевказаною адресою також постійно проживала без реєстрації, ОСОБА_3 є необґрунтованим. 
Суд апеляційної інстанції не визнав належним та допустимим доказом на підтвердження позову, копію довідки, виданої ОСОБА_3 , ОСББ «Берізка-143/3» №94 від 20.06.2019 року оскільки з зазначеної довідки вбачається, що позивач та померлий проживали в даній квартирі, однак довідка не містить належних та допустимих доказів на підтвердження існування між позивачем та ОСОБА_5 відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту.
Не визнав суд апеляційної інстанції належними та допустимими доказами пояснення свідків на які посилався позивач, оскільки зазначені докази не підтверджують факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства.
Пояснення зазначених свідків, містять елементи різних відокремлених подій які не дають підстави зробити висновок, що зазначені пояснення можливо визнати як належні та допустимі докази, на підтвердження позову.
Не визнано судом апеляційної інстанції також докази на які посилається позивач, - фотографії на яких зафіксовані, зі слів позивача, позивач та ОСОБА_5 .
Встановлені світлини не підтверджують обставини які необхідно встановити, зокрема щодо існування між позивачем та ОСОБА_5 відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту.
Верховним судом висловлена права позиція відносно факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу в якій зазначено, що лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.(Постанова Верховного суду від 06.04.2020 року (справа№738/1452/17 провадження№61-13412св19)
Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що належні та допустимі докази відповідно до глави 5 ЦПК України, які б підтверджували доводи позивача щодо існування між позивачем та ОСОБА_5 відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту та придбання спірного житлового будинку за їх спільні сумісні кошти або спільною працею у матеріалах справі відсутні.
Приймаючи до уваги встановленні обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права при розгляді справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволені позовних вимог про встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарств, відмовити.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Боровського Валерія Антоновича в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.05.2020, скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Стенюхіна Ірина Володимирівна про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини, відмовити. 
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1152, 60 грн.
Повний текст постанови складено 16.10.2020.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий: 

Судді: