КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
_________________________
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
справа № 758/10801/16-ц                  Головуючий у 1-й інстанції суддя: Ларіонова Н.М.
 
12 жовтня 2020 року                                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
судді-доповідача - Саліхова В.В.
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,
 
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення коштів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просив розірвати договір підряду та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 1 000 дол. США.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Розірвано договір підряду, укладений 31.01.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 000,0 дол. США, яка повинна бути конвертована в національну валюту за курсом НБУ на день виконання судового рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений позивачем судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Посилається на не дослідження судом обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивачу було достовірно відомо про те, що його доручення було повністю виконане, оскільки особисто бачив повний пакет документів, спілкувався з нотаріусом. Зазначив, що позивач жодного разу з моменту своєї відмови від укладення договору купівлі-продажу не звертався до відповідача.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обгрунтованими, заснованими на законі та підтвердженими в ході судового розгляду.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9991/2020	
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 31.01.2014 між  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір підряду, за яким відповідач отримав від позивача як передоплату в розмірі 1 000,0 дол. США за виконання робіт по оформленню документів для продажу земельної ділянки в с. Погреби Броварського району Київської області, та її продажу зі сплатою коштів частинами. Даний договір укладений сторонами в простій письмовій формі з оформленням розписки (а. с. 6).
Станом на 31.08.2016 відповідачем зазначені роботи виконані не були, грошові кошти не були повернуті позивачу, а відповідач перестав виходити на зв`язок.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (Замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Встановлено, що вказані у розписці роботи відповідачем виконані не були.
Допитаний свідок - ОСОБА_3 у судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції підтвердив вказані обставини. 
ОСОБА_1 не оспорює, що вказана земельна ділянка не була продана, що також не зазначено в апеляційній скарзі.
Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно з ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем свої зобов`язання за договором від 31.01.2014 виконані не були, чим порушено права позивача, а ому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про розірвання вказаного договору.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження оформлення документів для продажу земельної ділянки та здійснення продажу із здійсненням часткової оплати.
Встановлено, що  ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2  1 000,0 дол. США, в якості передоплати по оформленню документів для продажу земельної ділянки в с. Погреби Броварського району Київської області.
Таким чином, колегія суддів також погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність повернення сплачених коштів.
Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, матеріали справи та надані відповідні висновки з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з якими погоджується і колегія суддів.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий:                                                            В.В. Саліхов

Судді:                                                                        І.М. Вербова

                                                                                  О.В. Шахова