ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" жовтня 2020 р.           Справа№ 910/3987/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко А.І.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Андрієнка  В.В. 
 
секретар судового засідання: Бендюг І.В.
за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 13.10.2020
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
на ухвалу 
Господарського суду міста Києва
від 02.07.2020 (повний текст ухвали складено 06.07.2020) 
у справі № 910/3987/20 (суддя Стасюк С.В.) 
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона"
до 1. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
2. Державної казначейської служби України
про відшкодування збитків у розмірі 5      147      159,00 грн.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вона" (надалі по тексту позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі по тексту відповідач-1) та Державної казначейської служби України (надалі по тексту відповідач-2) про відшкодування збитків у розмірі 5 147 159,00 грн.
26.06.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про заміну Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на його процесуального правонаступника - Національний банк України. Зазначене клопотання мотивовано тим, що  пунктом 8 Розділу "ІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що з 01.07.2020 Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку є процесуальними правонаступниками Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у судах у межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 відмовлено в задоволені клопотання про заміну відповідача-1 його процесуальним правонаступником, оскільки суд першої інстанції  дійшов висновку про відсутність правових підстав для здійснення заміни  відповідача - 1 у справі №910/3987/20 з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на Національний банк України, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів процесуального правонаступництва.

       Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
 
Не погодившись з постановленою ухвалою, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилаючись на необґрунтованість висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного застосування  норм матеріального права, які регулюють питання правонаступництва як юридичної особи та взагалі не було враховано норми Закону № 79-ІХ і прийнято рішення про відмову в задоволенні клопотання про заміну сторони правонаступником, що призвело до порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт  посилається на те, що клопотання про заміну відповідача-1 його процесуальним правонаступником Національним банком України було подано у зв`язку із прийняттям 12.09.2019 Верховної Радою України  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 79-ІХ).
Пунктом 8 розділу Прикінцевих положень вищезазначеного Закону встановлено, що 01 липня 2020 року Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку є процесуальними правонаступниками Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у судах у межах повноважень, встановлених Законом України   «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг».  
Апелянт звертає увагу суду на те, що відповідно до пункту 9 розділу II "Прикінцевих положень" Закону № 79-ІХ Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, була зобов`язана до 1 липня 2020 року забезпечити передачу Національному банку України, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку в межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", в упорядкованому стані документів, звітів, відомостей, повідомлень, іншої інформації (крім справ з особового складу), що були отримані або створені в процесі виконання повноважень та функцій, включаючи інформацію (бази даних), що міститься у Державному реєстрі фінансових установ та інших реєстрах та переліках, ведення яких здійснювалося Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на 1 липня 2020 року.
На виконання вимог вищевказаного пункту закону Нацкомфінпослуг було 01.07.2020 згідно з актом про приймання-передавання справ (документів) від однієї установи до іншої № 10-С/11(2015-2020) передано всі судові справи, в тому числі і справу № 910/3987/20 процесуальному правонаступнику Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у судах у межах повноважень - Національному банку України. 
Апелянт зазначає, що  в силу прямих норм Закону № 79-ІХ Національний банк України є правонаступником у здійсненні повноважень та виконанні функцій з державного регулювання та нагляду у сфері ринків фінансових послуг у межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та процесуальним правонаступником у судах у межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Одночасно апелянт звертає увагу суду на те, що підставою для звернення до суду із позовною заявою у даній справі є прийняте Нацкомфінпослуг рішення про анулювання ліцензій позивачу в межах наданих функцій і повноважень. Крім того, клопотання Нацкомфінпослуг про заміну сторони розглядалося судом 02.07.2020, тобто вже після введення в дію Закону № 79-ІХ, а отже,  судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в його задоволенні на тій підставі, що в ЄДР не зазначена інформація про Національний банк України як її правонаступника. Згідно з указом Президента України від 30 червня 2020 року № 259 «Про припинення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» прийнято рішення про припинення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, шляхом ліквідації.

Відзив на апеляційну скаргу 

Учасники справи  не надали відзиви на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду ухвали  суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України

Явка представників у судове засідання 

В судове засідання 13.10.2020 представники позивача та відповідача-2   не з`явились, про  час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином,  про причини неявки суд не повідомлено.
Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).
Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). 
Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивачів, який вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників відповідачів  та не заперечує проти розгляду справи у відсутності представників відповідачів, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розпочати розгляду справи у відсутності представників позивача та відповідача-2.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вона" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Державної казначейської служби України про відшкодування збитків у розмірі 5 147 159,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на прийняття відповідачем-1 протиправного розпорядження № 3098 від 13.12.2016 та подальшої протиправної поведінки щодо невиконання розпорядження Державної регуляторної служби України № 36 від 13.02.2017 про скасування вище наведеного розпорядження, що призвело до порушення права позивача на провадження страхової діяльності, як виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню протягом тривалого періоду часу з 14.03.2017 по 29.03.2019 та завдало позивачу суттєвих збитків.
Суд апеляційної інстанції,  переглянувши в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу у даній справі, не погоджується з вищенаведеними висновками місцевого господарського суду, виходячи із наступних підстав.
Суд першої інстанції ухвалою від 02.07.2020 відмовив у задоволені клопотання про заміну відповідача-1 його процесуальним правонаступником, оскільки дійшов висновку про відсутність правових підстав для здійснення заміни  відповідача - 1 у справі з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на Національний банк України. На думку суду заявником не надано належних та допустимих доказів процесуального правонаступництва.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Указом Президента України від 30.06.2020 №259/2020 припинено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, шляхом ліквідації. Визнано таким, що втратив чинність, Указ Президента України від 23.11.2011 №1070 "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг".
01.07.2020 введено в дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг". Пунктом 8 розділу II Прикінцевих положень вказаного Закону встановлено, що з 1 липня 2020 року Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку є процесуальними правонаступниками Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у судах у межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Пунктом 9 розділу II Прикінцевих положень вказаного Закону також передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, зобов`язана до 1 липня 2020 року забезпечити передачу Національному банку України, Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку в межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" в упорядкованому стані документів, звітів, відомостей, повідомлень, іншої інформації (крім справ з особового складу), що були отримані або створені в процесі виконання повноважень та функцій, включаючи інформацію (бази даних), що міститься у Державному реєстрі фінансових установ та інших реєстрах та переліках, ведення яких здійснювалося Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на 1 липня 2020 року.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовими вважаються послуги у сфері страхування.
Статтею 21 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється щодо ринків цінних паперів та похідних (деривативів), професійної діяльності на ринку цінних паперів та діяльності у системі накопичувального пенсійного забезпечення - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо ринку банківських послуг та інших, ніж зазначені в абзаці другому цієї частини, ринків небанківських фінансових послуг - Національним банком України. Державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється відповідно до цього Закону та інших законів України.
Відповідно до ст. 28 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Національний банк України у сфері державного регулювання ринків небанківських фінансових послуг у межах компетенції, визначеної частиною першою статті 21 цього Закону, видає небанківським фінансовим установам та особам, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, визначає порядок їх видачі, зупинення, поновлення та відкликання (анулювання), а також, відповідно до ст. ст. 28-30 Закону здійснює інші регуляторні та контрольні функції.
Відповідно до ст. 28 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Національний банк України у сфері державного регулювання ринків небанківських фінансових послуг у межах компетенції, визначеної частиною першою статті 21 цього Закону, видає небанківським фінансовим установам та особам, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, визначає порядок їх видачі, зупинення, поновлення та відкликання (анулювання), а також, відповідно до ст. ст. 28-30 Закону здійснює інші регуляторні та контрольні функції.
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що з 01.07.2020 Національний банк України виконує функцію органу державної влади, що регулює ринок з надання фінансових послуг небанківськими фінансовими установами. До повноважень Національного банку України належить питання видачі ліцензій, а також питання, пов`язані з зупиненням та анулюванням ліцензій, в т. ч. суб`єктів, що надають послуги у сфері страхування.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг" чітко передбачає, що саме Національний банк України є правонаступником Нацкомфінпослуг в судах, в тому числі щодо питань, пов`язаних з видачею та анаулюванням ліцензій небанківських фінансових установ.
   Як вбачається з позовної заяви  позивач є  небанківською фінансовою установою Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВОНА", позовні вимоги якого ґрунтуються, зокрема, на прийнятті державним регулятором у сфері ринків фінансових послуг неправомірного рішення, про анулювання ліцензій позивачу в межах наданих функцій та повноважень, що на переконання позивача завдало йому суттєвих збитків у період часу з 14.03.2017 по 29.03.2019.
На підставі пункту 9 розділу II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг" судові справи, що стосувалися видачі, анулювання ліцензій страховим компаніям, в т. ч. матеріали, пов`язані з даною господарською справою № 910/3987/20, були 01.07.2020 передані до Національного банку України, що підтверджується копіями відповідних документів, доданих апелянтом до апеляційної скарги.
Таким чином, в силу прямих норм Закону № 79-ІХ Національний банк України є правонаступником у здійсненні повноважень та виконанні функцій з державного регулювання та нагляду у сфері ринків фінансових послуг у межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та процесуальним правонаступником у судах у межах повноважень, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Враховуючи, що  клопотання відповідача-1 про заміну сторони розглядалося судом 02.07.2020, тобто  після введення в дію Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"   судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в його задоволенні на тій підставі, що в ЄДР не зазначена інформація про Національний банк України як її правонаступника. Оскільки, згідно з указом Президента України від 30 червня 2020 року № 259 «Про припинення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» прийнято рішення про припинення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, шляхом ліквідації.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за можливе провести процесуальне правонаступництво шляхом заміни сторони відповідача-1 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на його правонаступника Національний банк України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до      ст. 269 ГПК України      суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.             
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Апелянтом надано суду належні докази на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. 
Відповідно до ст. ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до п. 2, ч. 1, ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене,  колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що  апеляційна скарга Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду м. Києва  від 02.07.2020 у справі № 910/3987/20 скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм процесуального  права.
                                                                                          
Керуючись статтями  129, 269, 270, 271,  273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/3987/20 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 у справі № 910/3987/20 скасувати.
Замінити відповідача у справі Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (код 38062828) на його правонаступника Національний банк України (код 00032106).
Матеріали оскарження № 910/3987/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у  порядку, передбаченому статтями  286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 28.10.2020.

Головуючий суддя                                                            А.І. Тищенко 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                В.В.Андрієнко