КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №361/5606/18                                                                   головуючий у суді І інстанції: Сердинський В.С.
провадження №22-ц/824/11633/2020                                         головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
13 жовтня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Іванової І.В., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської областівід 20 травня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 08 грудня 2016 року, приблизно о 11 год. 30 хв., на 61 км. автодороги «Київ-Чернігів» в Броварському районі Київської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не впевнився, що зміна напрямку руху буде безпечною та допустив зіткнення з автомобілем марки «Chrysler Grand Voyager», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України.
22 січня 2018 року постановою Бородянського районного суду Київської області ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування серії АЕ 8859293 в ПрАТ «СТ «Іллічівське».
Керуючись нормами ст. 33, 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_2 подав заяву до ПрАТ «СТ «Іллічівське» щодо відшкодування завданих матеріальних збитків. ПрАТ «СТ «Іллічівське» розглянуло заяву та відкрило справу №506560ц. Ліміт відшкодування завданих матеріальних збитків за полісом серії АЕ 8859293 складає 100000 грн. 00 коп.. 
ОСОБА_2 замовлено проведення незалежної оцінки транспортного засобу «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_2 , на предмет встановлення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку. 13.02.2017 р. проведений огляд автомобіля «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_2 . Відповідно до звіту №37/02-17 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП від 08.12.2017 р., вартість матеріального збитку складає 121436 грн. 46 коп., а вартість післяаварійного транспортного засобу складає 16684 грн. 84 коп.
Внаслідок ДТП позивач, у зв`язку зі знищенням його автомобіля «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав матеріальних збитків в сумі 104751 грн. 62 коп. Витрати ОСОБА_2 на проведення автотоварознавчого дослідження склали 2000 грн. 00 коп.
Окрім того, внаслідок неправомірних дій відповідача, ОСОБА_2 вимушений був замовити та оплатити проведення автотехнічної експертизи у справі по матеріалам ДТП. Метою було встановити дійсні обставин ДТП від 08.12.2016 р. Витрати ОСОБА_2 на проведення автотехнічної експертизи склали 4500 грн. 00 коп.
09.03.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Фінанс Лайн», із заявою про виплату страхового відшкодування. Всупереч вимогам Закону, ПрАТ «СТ «Іллічівське» виплату страхового відшкодування по сьогоднішній день так і не здійснило, що є порушенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з боку ПрАТ «СТ «Іллічівське». В зв`язку з тим, що позивач є громадянином Білорусі, а також не має юридичної освіти та відповідних знань у галузі права, з метою захисту своїх прав та інтересів змушений був звернутися за правовою допомогою. Вартість виконаних послуг по договорам №11-1/17 та №111-1/17 про надання юридичної допомоги становить 9400 грн. 00 коп. 
Діями відповідача завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких зазнав ОСОБА_2 від раптового зіткнення під час ДТП, пережитим хвилюванням за своє життя, за знищений у ДТП автомобіль та тривалим стресом, пов`язаним із завданням значних матеріальних збитків. Таким чином, дії відповідача призвели до негативних змін у налагодженому ритмі життя, погіршили матеріальне становище, а постійна напруга та хвилювання дестабілізують психічний стан позивача. Виходячи з вимог розумності і справедливості ОСОБА_2 оцінює завдану йому моральну шкоду у 40000 грн. 00 коп.
16 грудня 2019 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначав, що враховуючи звіт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №8923/19-54 від 11.09.2019 р., позивач, у зв`язку зі знищенням його автомобіля «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав матеріальних збитків у сумі 119893 грн. 52 коп. Зважаючи на те, що ліміт відповідальності страховика в сумі 100000 грн. 00 коп. не покриває матеріальний збиток, то решта матеріальних збитків підлягає відшкодуванню винною особою. Також зазначав, що збільшились його витрати на правничу допомогу, оскільки представником здійснено додаткові дії, які тепер складають суму в розмірі 13400 грн. 00 коп.. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь різницю між нанесеним матеріальним збитком та лімітом відповідальності страховика в сумі 19893,52 грн.; витрати за проведення автотехнічної експертизи в сумі 4500 грн. 00 коп.; витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 2000 грн. 00 коп.; витрати на правову допомогу в сумі 13400 грн. 00 коп.; моральну шкоду в сумі 40000 грн. 00 коп.; судовий збір в сумі 2172 грн. 20 коп.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської областівід 20 травня 2020 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 матеріальну шкоду в загальному розмірі 21893 грн. 52 коп., що включає в себе: 19893,52 грн. - матеріальні збитки, 2000 грн. - витрати на проведення оцінки матеріального збитку. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 суму в розмірі 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 7809 грн. 60 коп..
Не погодившись із вказаними судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неповноту з`ясування обставин справи і порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. та розподілу судових витрат та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у стягненні моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. та перерозподілити судові витрати. Вказує, що судом першої інстанції не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною позивачу моральною шкодою внаслідок негативного впливу на життя останнього через необхідність протягом тривалого часу вирішувати питання з доведенням вини відповідача у скоєнні ДТП, та не вірно визначено суб`єкта такої відповідальності, оскільки відповідач не може нести відповідальності за дії органів поліції та судів, а також тривалість розгляду справ про адміністративні правопорушення. Також зазначає, що відповідачем самостійно сплачено витрати по проведенню призначеної судом експертизи у сумі 6280,00 грн. та майже всі судові витрати покладено на відповідача, а тому вважає, що при частковому задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції порушено принцип пропорційності розподілу судових витрат закріплений відповідно до ст. 141 ЦПК України.   
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи даний спір і задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди та витрат на проведення оцінки матеріального збитку, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що страхова компанія відшкодувала лише частину завданої внаслідок ДТП за участю відповідача шкоди, різницю між такою страховою виплатою та фактичним розміром шкоди мас сплатити саме відповідач, як особа, неправомірними діями якої було завдано таку шкоду. Крім того, суд зазначив, що витрати на оплату послуг експерта за складання звіту №37/02-17 від 14.02.2017 р. також підлягають задоволенню, оскільки вони є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, тобто витратами, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права та яких би він не поніс у випадку, якби його право не було порушено відповідачем.
Вирішуючи даний спір і відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення витрати на проведення автотехнічної експертизи, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що такі витрати є необґрунтованими та не підтвердженні належними допустимими доказами.
Вирішуючи даний спір і відмовляючи позивачу в частині стягнення судових витрат, які понесені на підставі договору про надання юридичної допомоги №11-1/17 від 11 січня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 в розмірі 7000 грн., суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вони не є витратами на професійну правничу допомогу, так як надавалися не адвокатом, а ФОП ОСОБА_4 Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю було отримано ОСОБА_4 14 червня 2018 року.
В цій частині судове рішення сторонами не оскаржується.
Вирішуючи даний спір і задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, протягом тривалого часу позивач був змушений вирішувати питання, пов`язані з доведення вини відповідача, оцінкою збитків, що негативно вплинуло на його повсякденне життя, а тому моральна шкода завдана винними діями відповідача є частково обґрунтованою та підлягає відшкодуванню винуватцем ДТП в розмірі 5000,00 грн., що визначена судом.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Розподіляючи судові витрати, суд першої інстанції виходив з того, що згідно договору про надання правової допомоги №111-1/17 від 20 серпня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Шимко А.О., актів приймання-передачі послуг від 05.09.2018 р. і 13.12.2019 р. та відповідних квитанцій до прибуткового касового ордеру, позивач  ОСОБА_2  поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6400,00 грн., а також витрат по сплаті судового збору поніс у розмірі 1409,60 грн.. 
Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п.9 ч.2 ст.16, п.3 ч. 2 ст.23 ЦК України, до Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, а також у відповідності до ч.1 ст.1167, ч.2 ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, за якими моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що 08 грудня 2016 року, приблизно о 11 год. 30 хв., на 61 км. автодороги «Київ-Чернігів» в Броварському районі Київської області відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не впевнився, що зміна напрямку руху буде безпечною та допустив зіткнення з автомобілем марки «Chrysler Grand Voyager», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України.
22 січня 2018 року постановою Бородянського районного суду Київської області відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.13).
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування серії АЕ 8859293 в ПрАТ «СТ «Іллічівське».
Керуючись нормами ст. 33, 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач ОСОБА_2 подав заяву до ПрАТ «СТ «Іллічівське» щодо відшкодування завданих матеріальних збитків. ПрАТ «СТ «Іллічівське» розглянуло заяву та відкрило справу №506560ц. Ліміт відшкодування завданих матеріальних збитків за полісом серії АЕ 8859293 складає 100000 грн. 00 коп. (а.с.14).
Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №37/02-17 від 14.02.2017 р., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Крайслер» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП від 08.12.2017 р., складає 121436 грн. 46 коп., а вартість післяаварійного транспортного засобу складає 16684 грн. 84 коп. (а.с.15-33).
Витрати позивача ОСОБА_2 на проведення автотоварознавчого дослідження склали 2000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №04/02 від 14.02.2017 р. (а.с.34).
Для з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи і потребують спеціальних знань, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 року задоволено клопотання відповідача та призначено судову автотоварознавчу експертизу та доручено її проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Відповідач оплатив експертизу згідно квитанції, вартість якої становить 6280,00грн..
Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №8923/19-54 від 11.09.2019 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chrysler Grand Voyager» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу на дату проведення експертизи, складає 119893,52 грн.; вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу, автомобіля марки «Chrysler», модель: «Grand Voyager», держ. № НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 08.12.2016 р., станом на час проведення дослідження, складає 141385,20 грн. Ринкова вартість колісного транспортного засобу, автомобіля марки «Chrysler», модель: «Grand Voyager», держ. НОМЕР_2 , після ДТП на дату проведення експертизи. Складає 21491,68 грн. (а.с.97-113).
Згідно договору про надання правової допомоги №111-1/17 від 20 серпня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Шимко А.О., актів приймання-передачі послуг від 05.09.2018 р. і 13.12.2019 р. та відповідних квитанцій до прибуткового касового ордеру, позивач  ОСОБА_2  поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6400 грн. (а.с.36,40,43,127,128).
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди та визначення її розміру 5000,00 грн., оскільки позивачем доведено факт завдання шкоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а також судом вірно встановлено тяжкість вимушених змін у житті позивача,  час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, моральні та психологічні страждання, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.
Також, суд апеляційної інстанції вважає, що посилання відповідача про перерозподіл судових витрат в частині проведення експертизи не підлягають до задоволення, оскільки експертизу призначено для визначення розміру матеріального збитку, які задоволено у повному обсязі.
Крім того, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною позивачу моральною шкодою внаслідок негативного впливу на життя останнього через необхідність протягом тривалого часу вирішувати питання з доведенням вини відповідача у скоєнні ДТП, та не вірно визначено суб`єкта такої відповідальності, оскільки відповідач не може нести відповідальності за дії органів поліції та судів, а також тривалість розгляду справ про адміністративні правопорушення, оскільки ДТП відбулося у 2016 році, і внаслідок відсутності добровільного відшкодування шкоди винною особою, позивачу довелось витрачати свій час на захист свого порушеного права у зв`язку з пошкодженням його майна.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що судом не вірно визначено витрати по сплаті судового збору, а саме суму, яка підлягала сплаті при подачі позову та в подальшому стягнення її з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного.
Так, позивачем заявлено чотири вимоги майнового характеру, ціна позову складає 60651,62 грн.. В подальшому після збільшення позивачем позовних вимог, ціна позову складала 86163,52 грн.. 
Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.
Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди.
Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.
Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою (відповідно до науково-консультативного висновку науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України).
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).
Відповідно до п.1.2. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року (час подання позову) становить 1762,00 грн..
Так, ціна даного позову складає 66393,52 грн., 1% ціни позову складає 663,93 грн., що менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У зв`язку з цим, ставки судового збору за вимоги: 1) про стягнення матеріальних збитків та 2) вимогу за відшкодування суми моральної шкоди є однаковими та сплачуються відповідно п. 1.2 п. 1 ч. 1  ст.4 Закону України «Про судовий збір».
З урахуванням викладеного, апеляційним суд приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, а саме витрат по сплаті судового збору.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 704,80 грн. витрат, які понесені при сплаті судового збору за подачу позову.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду в частині стягнення судового збору не в повній мірі відповідають вимогам закону, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним  порушенням норм процесуального права, і підлягає зміні відповідно до ст.376 ЦПК України.  
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   задовольнити частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської областівід 20 травня 2020 року змінити в частині стягнення судових витрат.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 704,80грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «15» жовтня 2020 року. 

Головуючий суддя	Л.П. Сушко        	
Судді	О.І. Сліпченко        	
 	І.В. Іванова