ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 140/3738/19 пров. № А/857/8489/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Глушка І.В., Улицького В.З.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника апелянта           Сахарчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 02 червня 2020 року (ухвалене головуючим – суддею Смокович В.І. о 16 год 25 хв. у м. Луцьку, повне судове рішення складено 05 червня 2020року) у справі № 140/3738/19 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій, за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

                                                       ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області звернулося з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення в дохід місцевого бюджету фінансових санкцій у сумі 17000 грн, а Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в свою чергу звернувся із зустрічним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним і скасування рішення № 000014-32 від 17.09.2019.
В обґрунтування позовних вимог Головне управління ДПС у Волинській області вказує на те, що за результатами проведеної фактичної перевірки торгового об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , було виявлено порушення вимог пунктів 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Пpo зacтocyвaння реєстраторів розрахункових операцій y сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; ст. 15 Закону України «Пpo дepжaвнe peryлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Так, перед початком перевірки посадовими особами контролюючого органу проведено контрольну розрахункову операцію: придбано 1 пляшку горілки «Nemiroff Преміум» виробництва ТзОВ «ЛВН Лімітед», містк. 0,7 дм3, вміст спирту 40% об, за роздрібною ціною 130 грн. Однак, відповідної ліцензії для роздрібної торгівлі алкогольними напоями підприємець не отримував. Від підписання, отримання акта перевірки підприємець відмовився, що зафіксовано у відповідних актах. Факт реалізації алкогольних напоїв, отримання грошових коштів за реалізацію під час контрольно-розрахункової операції засвідчено посадовими особами, що проводили фактичну перевірку, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та задокументовано у акті фактичної перевірки. Законом України «Про державне peгyлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами та доповненнями) за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без ліцензії передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень. Оскільки фінансову санкцію підприємець самостійно не сплатив, позивач просить стягнути кошти у судовому порядку. 
Позовні вимоги зустрічного позову Фізична особа підприємець ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в акті про результати проведеної перевірки вказано, що було проведено фактичну перевірку господарської одиниці торгового об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), що належить ОСОБА_1 . Однак, позивач вказує, що наказу і направлень на перевірку йому пред`явлено не було, жодної торговельної або ж іншої діяльності за вказаною адресою він не здійснює, жодним торговим об`єктом за вказаною адресою він також не володіє і не користується. Окрім того, звертає увагу суду, що Любешівським районним судом Волинської області у постанові від 07.08.2019 у справі № 162/210/19 встановлено, що згідно із довідкою про склад сім`ї Люб`язівської сільської ради Любешівського району Волинської області № 603 по АДРЕСА_1 знаходиться житлове приміщення, в якому проживає сім`я ОСОБА_4 . У свою чергу, відповідно до договору оренди від 30.07.2014 його дружина ОСОБА_5 орендує приміщення складу для зберігання плавзасобів по АДРЕСА_2 , ані за адресою по АДРЕСА_1 жодної підприємницької діяльності він не здійснює. Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_3 . Також зазначив, що відповідно до постанови Любешівського районного суду у Волинської області від 07.08.2019 у справі № 162/210/19 перевірка підприємця ОСОБА_1 інспекторами-ревізорами фіскальної служби Троцем О.Ю. та Дацишиним А.А. 10.04.2019 проведена без передбачених законом підстав. Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 04.09.2019 провадження у справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2020 у задоволенні позову Головного управління ДПС у Волинській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій у сумі 17000 грн відмовлено. Зустрічний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним і скасування рішення задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління ДПС у Волинській області № 000014-32 від 17.09.2019, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансову санкцію у сумі 17000 грн.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що підприємець ОСОБА_1 , станом на день проведення перевірки 10.04.2019, господарську діяльність за перевіреною адресою ( АДРЕСА_1 ) не здійснював. Окрім цього, ГУ ДПС у Волинській області, як суб`єкт господарювання, не надало належних, достатніх доказів на підтвердження правомірності проведення 10.04.2019 фактичної перевірки суб`єкта господарювання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , на предмет дотримання підприємцем законодавства у частині зберігання та реалізації алкогольних напоїв; належних та достатніх доказів вчинення підприємцем правопорушення у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями (з огляду на наведене, вказану обставину суд уважає недоведеною). На торговому об`єкті, у якому нібито придбавалась пляшка горілки жодних ознак продажу алкогольних чи тютюнових виробів виявлено не було про що ревізорами складено акт про вилучення тільки одної пляшки горілки.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржило Головне управління ДПС у Волинській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким їх позов задовольнити,  а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Пpo дepжaвнe peryлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями на час перевірки та у визначений термін не пред`явлено. Перевіркою бази даних ліцензійного реєстру Волинської області встановлено, що Фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 не придбавалися відповідна ліцензія.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким їх позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що Фізична особа підприємець ОСОБА_1 12.10.2009 зареєстрований як суб`єкт господарювання; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с. 30-31).
На підставі наказу № 1222 від 02.04.2019, направлень на перевірку № 183, 184 від 02.04.2019 року фахівцями ГУ ДФС у Волинській області, правонаступником якого є ГУ ДПС у Волинській області, проведено фактичну перевірку торгового об`єкта, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11). 
За результатами вказаної перевірки складено акт № 03/92/40-01/ НОМЕР_1 від 11.04.2019 (а.с. 7-8). Відповідно до вказаного акта перевірки головний державний ревізор інспектор ГУ ДФС у Волинській області Дацишин А.А., заступник начальника відділу ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_6 о 15:30 год. 10.04.2019 у торговому об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , у межах контрольно-розрахункової операції придбали 1 пляшку горілки «Неміроф Преміум», ємністю 0,7л, вміст спирту 40% об, за роздрібною ціною 130 грн. Під час розрахунку продавець ФОП ОСОБА_1 ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями не надав. Вказаною контроль-розрахунковою операцією було виявлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії, чим порушено ст. 15 Закону України «Пpo дepжaвнe peryлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». За фактом реалізації та зберігання алкогольних напоїв без відповідної ліцензії інспектором СРПП № 1 Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУ НП у Волинській області складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 10.04.2019. 
У письмових поясненнях, наданих інспектору поліції, від 10.04.2019 ФОП ОСОБА_1 ствердив факт продажу 10.04.2019 однієї пляшки горілки за 130 грн двом рибалкам (а.с. 12).
Крім цього, 10.04.2019 складено акт про відмову від підпису у направленні на перевірку, акт про відмову від підписання акта перевірки, акт відмови від отримання акта перевірки, акт про відмову від отримання цих  актів  (а.с. 1, 14 - 16).
За результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності пов`язаної із виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у підприємця ОСОБА_1 , на підставі акта перевірки від 11.04.2019 № 03/92/40-01/ НОМЕР_1 , ГУ ДПС у Волинській області 17.09.2019 прийняло рішення про застосування фінансових санкцій № 000014-32, яким за факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявної ліцензії, на підставі абзацу 5 ч. 2 ст. 17 Закону України «Пpo дepжaвнe peryлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до підприємця застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн (а.с. 18). 
Вказане рішення позивачу направлене за адресою: АДРЕСА_3 , однак повернуте відділення поштового зв`язку без вручення адресату із відміткою «за даною адресою не проживає» (а.с. 19-20). 
Головне управління ДПС у Волинській області звернулось до суду із первісним позовом про стягнення із підприємця фінансових санкцій у розмірі 17000 грн на підставі рішення № 000014-32 від 17.09.2019. 
Водночас, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням № 000014-32 від 17.09.2019 про застосування до нього фінансових санкцій, звернувся до суду із зустрічним позовом про скасування такого рішення. 
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.
Відповідно до приписів пп. 20.1.4 п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
У п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Враховуючи те, що Головне управління ДПС у Волинській області є органом ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами на території Волинської області, то в силу приписів наведених вище норм, як контролюючий орган, повинно здійснювати контроль за дотриманням вимог чинного законодавства щодо обігу та реалізації підакцизних товарів.
У відповідності з п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Згідно п. 80.7 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Згідно п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу. У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції. У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Частиною 20 ст. 15 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Згідно з абзацом 6 ч. 2 ст. 17 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Враховуючи викладене, у разі встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій до суб`єкта господарювання застосовуються фінансові санкції в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що підставою для проведення перевірки слугувала доповідна записка начальника управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів від 28.01.2019 року (а.с. 108), у якій зазначено, що при проведенні фактичних перевірок суб`єктів господарювання у грудні 2018 року працівниками управління було обстежено та встановлено факт безліцензійної діяльності торгових об`єктах за адресами: Іваничівський район, село Жашковичі, вулиця Радянська та Любешівський район, село Люб`язь, вулиця Берегова, 1.
Разом з цим, у наказі на проведення перевірки № 1222 від 02.04.2019 у графі «Назва господарської одиниці» зазначено – «торговий об`єкт», у графі «Адреса господарської одиниці» зазначено – «Любешівський район, село Люб`язь»; у направленнях на перевірку від 02.04.2019 графа «найменування/П.І.Б. платника податку, код ЄДРПОУ/РНОКПП або номер та серія паспорта (для фізичних осіб)» не заповнена, а в наступній графі «або реквізити об`єкта, перевірка якого проводиться» зазначено «торговий об`єкт, Любешівський район, с. Люб`язь».
Однак зареєстрованим місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 . Як зазначив суд першої інстанції, за вказаною адресою підприємець не проживає, діяльності не здійснює. 
Фактичним місцем проживання підприємця є: АДРЕСА_4 (про що в акті перевірки зазначено як «юридична адреса», що не відповідає дійсним обставинам).
Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 07.08.2019 у справі № 162/310/19 установлено, із посиланням на довідку про склад сім`ї Люб`язівської сільської ради Любешівського району Волинської області № 603 від 23.05.2019, що по АДРЕСА_1 (місце проведення перевірки) знаходиться житлове приміщення, в якому проживає сім`я ОСОБА_4 (а.с. 47-49). 
А тому, встановлені обставини спростовують доводи контролюючого органу про наявність за вказаною адресою торгового об`єкта. 
Крім цього колегією суддів встановлено, що у судовому засіданні в суді першої інстанції, підприємець пояснив, що по АДРЕСА_5 в орендованому приміщенні фактично здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (дружина ОСОБА_1 ), надає в оренду плавзасоби у межах свого основного виду економічної діяльності (а.с. 127).
Відтак, можна стверджувати, що за перевіреним місцезнаходженням ( АДРЕСА_1 (на березі озера Люб`язь) ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності не здійснює, за вказаною адресою не зареєстрований; за цією адресою знаходиться житловий будинок, в якому проживають треті особи. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції аналізуючи пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.1, пп. 80.2.2, 80.2.3, 80.2.4, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 81.1 Податкового кодексу України, встановив порушення відповідачем порядку призначення та проведення перевірки, а представником апелянта таке не спростовано.
Так згідно доповідної записки начальника управління контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів від 28.01.2019, наказу на проведення перевірки № 1222 від 02.04.2019, направлень на перевірку від 02.04.2019 судом не встановлено, що такі документи уповноважували посадових осіб контролюючого органу на проведення фактичної перевірки саме Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , оскільки в наказі на проведення перевірки № 1222 від 02.04.2019 у графі «Назва господарської одиниці» зазначено – «торговий об`єкт», у графі «Адреса господарської одиниці» зазначено – «Любешівський район, село Люб`язь»; у направленнях на перевірку від 02.04.2019 графа «найменування/П.І.Б. платника податку, код ЄДРПОУ/РНОКПП або номер та серія паспорта (для фізичних осіб)» не заповнена, а в наступній графі «або реквізити об`єкта, перевірка якого проводиться» зазначено «торговий об`єкт, Любешівський район, с. Люб`язь».
При цьому, адреса, за якою здійснено фактичну перевірку - АДРЕСА_1 ) судом не ідентифіковано як таку, яка має відношення до господарської діяльності, реєстрації, фактичного проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем недотримано вимог ст. 80, 81 ПК України в частині порядку проведення перевірки.
Більше того, під час розгляду Любешівським районним судом Волинської області 04.09.2019 справи № 162/358/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_4 , за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення (за порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами), ОСОБА_1 своєї вини не визнав. Вказав, що 10.04.2019 о 15 год. 30 хв. бачив громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на березі озера Люб`язь. На прохання останніх пригостив їх горілкою «Nemiroff», яку дістав з власного автомобіля. Заперечив купівлю-продаж алкоголю, грошей не вимагав та не брав. Доповнив, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 з незрозумілих причин викликали поліцію. Поліцейський склав протокол про адміністративне правопорушення.
За результатами розгляду вказаної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у ній закрите у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу цього адміністративного правопорушення (а.с. 45-46). 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, постановою Любешівського районного суду Волинської області 04.09.2019 справи № 162/358/19, яка набрала законної сили, не встановлено складу адміністративного правопорушення, яке стосується порушення правил торгівлі алкогольними напоями (безліцензійний продаж), оскільки не встановлено (не доведено) факту продажу алкогольних напоїв ОСОБА_1 10.04.2019 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .
Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову Головного управління ДПС у Волинській області та задоволено зустрічний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в результаті чого визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління ДПС у Волинській області № 000014-32 від 17.09.2019, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансову санкцію у сумі 17000 грн, оскільки підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є документальне підтвердження саме факту реалізації алкогольних напоїв позивачем без наявності ліцензії, а його відсутність у спірних правовідносинах доводить протиправність такого рішення.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 02 червня 2020 року у справі № 140/3738/19 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 12 жовтня 2020 року