П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/6835/19	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
                                                -          Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд:
- визнати рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №858529 від 10 квітня 2019 року, та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 03.02.2020 р. № 858529, про відмову у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в залежності від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, протиправними;
- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.03.2020 р. № 951060858529 про відмову у перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 р. та у зв`язку зі зміною грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді - протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, код ЄДРПОУ 20987385, здійснити перерахунок, нарахування та виплату у розмірі 90 % суддівської винагороди судді у відставці, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 15 березня 2019 року № 47 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 05 грудня по 31 грудня 2018 року, виходячи з розміру винагороди 98287, 20 гривень, яка складається з посадового окладу в сумі 61 429,50 гривень та доплати за вислугу років в сумі 49143,60 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, код ЄДРПОУ 20987385, здійснити перерахунок, нарахування та виплату у розмірі 90 % суддівської винагороди судді у відставці, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 15 березня 2019 року № 48 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2019 року, виходячи з розміру суддівської винагороди 110167,20 гривень, яка складається з посадового окладу в сумі 68 854,50 гривень та доплати за вислугу років в сумі 41312,20 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, код ЄДРПОУ 20987385, здійснити перерахунок, нарахування та виплату у розмірі 90 % суддівської винагороди судді у відставці, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року № 06- 21/39/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2020 року, виходячи з розміру суддівської винагороди 124687,20 гривень, яка складається з посадового окладу в сумі 77729,50 гривень та доплати за вислугу років в сумі 46757,70 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, код ЄДРПОУ 20987385, здійснити перерахунок, нарахування та виплату у розмірі 90 % суддівської винагороди судді у відставці, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10 березня 2020 року № 06-21/270/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року, виходячи з розміру суддівської винагороди 210 200 гривень, яка складається з посадового окладу в сумі 131 375 гривень та доплати за вислугу років в сумі 78825 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 21.03.2019 року позивач звернулась до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою № 1776 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та надала довідки Одеського апеляційного суду № 47 та № 48 від 15.03.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 3723 грн. з 04.12.2018 року та 4173 грн. з 01.01.2019 року. Однак, рішенням № 858529 від 10.04.2019 року позивачу було відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Крім того, 10.03.2020 року позивач отримала довідку № 06-21/270/2020 Одеського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного утримання за вказаною довідкою, однак відповідач 16.03.2020 року прийняв рішення № 951060858529 про відмову в перерахунку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Представник відповідача в обґрунтування правової позиції зокрема, зазначив, що згідно Закону України від 15.02.2018 року № 2415, яким внесено зміни до пункту з розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016р. № 1774 (зі змінами) встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується, як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. За таких обставин, відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 858529 від 10.04.2019 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та сплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідок Одеського апеляційного суду №47 та № 48 від 15.03.2019 р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018 р. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці № 858529 від 03.02.2020 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, код ЄДРПОУ 20987385, здійснити перерахунок, нарахування та виплату суддівської винагороди судді у відставці ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 21 січня 2020 року № 06-21/39/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2020 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 951060858529 від 16.03.2020 р. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої Одеським апеляційним судом № 06-21/270/2020 від 10.03.2020р. про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити його виплату з урахуванням фактично отриманих сум, починаючи з 19.02.2020        р. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.). У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області  подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, суд не надав належної оцінки викладеним доводам, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА
           ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Одесі, яке на даний час приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
На підставі довідки Одеського апеляційного суду від 15.03.2019 року № 47 про суддівську винагороду - належне ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці підлягає перерахунку з 04.12.2018 року, виходячи з розміру суддівської винагороди 98287,20 грн., яка складається з посадового окладу в сумі 61429,50 грн. (3723 грн. х 15 мінімальних заробітних плат х коефіцієнт 1,1), доплати за вислугу років в сумі 36857,70 грн. (а.с.46).
На підставі довідки Одеського апеляційного суду від 15.03.2019 року № 48 про суддівську винагороду - належне ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці підлягає перерахунку з 01.01.2019 року, виходячи з розміру суддівської винагороди 110167,20 грн., яка складається з посадового окладу в сумі 68854,50 грн. (4173 грн. х 15 мінімальних заробітних плат х коефіцієнт 1,1), доплати за вислугу років в сумі 41312,70 грн.(а.с.48).
21.03.2019 року позивач звернулась до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою № 1776 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та надала довідки Одеського апеляційного суду № 47 та № 48 від 15.03.2019 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру мінімальної заробітної сплати 3723 грн. з 04.12.2018 року та 4173 грн. з 01.01.2019 року, однак, рішенням № 858529 від 10.04.2019 року позивачу було відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.50).
21.01.2020р. Одеським апеляційним судом видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 06-21/39/2020, згідно якої станом на 01.01.2020р. його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 124687,20 грн.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці №858529 від 03.02.2020 року позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої Одеським апеляційним судом № 06-21/39/2020 від 21.01.2020 року.
10.03.2020р. Одеським апеляційним судом видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 06-21/270/2020, згідно якої станом на 01.01.2020р. його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 210200,00 грн.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці №951060858529 від 16.03.2020р. позивачу відмовлено        у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої Одеським апеляційним судом № 06-21/270/2020 від 10.03.2020р.
В оскаржуваному рішенні відповідачем, зокрема, зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020р. у справі №1-15/2018/(4085/16) визнано неконституційним п. 25 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», проте на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням вказаного Рішення.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА
Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 130 Конституції України встановлено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Серед таких гарантій виділено, зокрема, право судді на відставку, а також окремий порядок фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів.
Відповідно до частини третьої статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції від 07 липня 2010 року, посадовий оклад судді місцевого суду був встановлений у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.
Верховна Рада України 12 лютого 2015 року прийняла Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII, в якому, в частині третій статті 133 Закону №2453 - VІ встановила, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
Конституційним Судом України 04 грудня 2018 року прийнято рішення №11-р/2018, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII.
Зазначено, що це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».
У цьому рішенні Конституційний Суд України відзначив про обов`язок держави забезпечити належні умови праці та фінансування для суддів, а, отже, сформувати та законодавчо закріпити таку систему фінансування, в тому числі розмір винагороди суддів, яка гарантуватиме їх незалежність.
До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в спірних правовідносинах є підстави для застосування положень рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) від 3 червня 2013 року №3-рп/2013.
Так, у цьому рішенні наголошено, що право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.
Так, відповідно до висновків рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року №11-р/2018, колегія суддів вважає, що розмір посадового окладу судді місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання має визначатись відповідно до положень Закону №2453-VІ у первинній редакції та становити 15 мінімальних заробітних плат.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України  в Одеській області, наполягає на застосуванні до спірних правовідносин положень Закону №1774-VIII, відповідно до яких з 01 січня 2017року, мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Так, аналіз положень даного закону дає підстави для висновку про відсутність в ньому обов`язку застосовувати для визначенні посадового окладу судді розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1 762,00 грн. Так, пункт 53 Закону №1774-VІІІ встановлює базовий оклад судді, який він буде отримувати після проходження кваліфікаційного оцінювання.
Отже, наведеним Законом не внесено відповідних змін до Закону №2453-VІ, що свідчить про помилковість доводів скаржника.
Понад те, при конкуренції законодавчих норм, є, на думку суду апеляційної інстанції, обґрунтованим застосовувати правило пріоритетності норм спеціального Закону, у даному випадку це норми Закону №2453-VІ, а положення Закону №1774-VIII слід вважати загальними нормами.
У рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Зубко та інші проти України» від 26 квітня 2006 року Суд констатував, що неспроможність держави вчасно виплачувати суддям їх виплати, є несумісною з потребою їх здатності виконувати свої професійні функції неупереджено, щоб не зазнавати тиску і впливу на поведінку. Неспроможність держави гарантувати адекватну та своєчасну виплату винагороди національним суддям та невизначеність, у якій вони залишаються, порушує справедливий баланс, що має виникнути між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права заявників на мирне володіння своїм майном.
Колегія суддів зазначає, що обов`язок держави виплачувати судді у відставці довічне грошове утримання встановлений нормами Закону №2453-VІ. Відсутній інший законодавчий акт, яким були внесені зміни в цій спеціальний закон. З наведеного випливає висновок, що невиконання обов`язку з боку Держави проводити відповідні виплати, які законодавчо встановлені, становить порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а саме: позбавлення майна на умовах, що не встановлені Законом.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що Конституційним Судом України 18.02.2020 року ухвалено Рішення у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22,23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VІІІ.
Зокрема, даним рішенням було визнано, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Приймаючи таке рішення, Конституційний Суд України вважав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
За таких умов був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІІ.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017р. №2136-VIII.
Таким чином, згадані вище положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII втратили чинність з 18.02.2020 року, внаслідок чого після 18.02.2020 року на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюються положення статті 142 Закону №1402-VIII, в силу приписів частини четвертої якої суддя у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Тобто, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач набула з 19.02.2020р.
Посилання апелянта на те, що на даний час відсутній порядок проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020р. №2-р/2020 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки підстави та порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання    суддям    у відставці    визначені статтею 142 Закону №1402-VIII та розділом ІІ Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України    від    25.01.2008р. № 3-1.
Як вже зазначалося колегією суддів, 21.03.2020р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої було додано довідку Одеського апеляційного суду від 21.01.2020 року. №06-21/39/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці,    що оформлена у відповідності до згаданого вище Порядку.
Вказана довідка з урахуванням чинного нормативно-правового регулювання порядку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці є підставою для здійснення такого перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 ..
Конституційний Суд України у пункті 7 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2005р. №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та законом про статус суддів.
Зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016р. за №4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.
При цьому, запровадження Законом №1402-VIII правила, згідно з яким зміна складових грошового забезпечення працюючого судді є підставою для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, покликане забезпечити єдність статусу судді, який здійснює повноваження з відправлення правосуддя, зі статусом судді у відставці.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, - 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Кравченко К.В.