ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2020 року
м. Чернівці
справа № 720/894/20
провадження 822/837/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,
секретар Чубрей І.І.,
учасники справи:
заявник- боржник ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Державний виконавець Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Бординюк Анастасія Михайлівна,
апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Пилипюк І.В.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про відстрочення виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року у цивільній справі №713/1755/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

У заяві вказував, що постановою від 03 грудня 2019 року №60775487 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №713/1755/19, виданого 29 листопада 2019 року Вижницьким районним судом Чернівецької області про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до повноліття, починаючи з 19 серпня 2019 року.
16 липня 2020 року йому стало відомо про винесення державним виконавцем Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, виїзду за межі України, полювання та користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Вказані постанови ОСОБА_1 оскржено, оскільки вважає, що такі обмеження встановлені неправомірно.
Подальше виконання рішення про сплату аліментів на двох дітей, одна з яких проживає у нього і він її утримує, призведе до подальших обмежень щодо нього та притягнення його до адміністративної відповідальності з боку державного виконавця. 
Просив суд відстрочити виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №713/1755/19 до винесення рішення Сторожинецьким районним судом Чернівецької області у справі №723/182/20 про зміну розміру аліментів, стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 та звільнення його від сплати аліментів та заборгованості по них на утримання старшого сина але не більше ніж на рік.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року в заяві ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Вижницького районного суду від 29 жовтня 2019 року у цивільній справі №713/1755/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу для відстрочення виконання рішення суду, не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду. Заявником не доведено наявність жодних виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст. 435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити відстрочення виконання судового рішення. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове – про задоволення його заяви.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі посилався на те, що відмовляючи у відстроченні виконання рішення суду суд першої інстанції не врахував інтереси старшого сина, який проживає із заявником та знаходиться на його утриманні. 
Мотивувальна частина
Обставини встановлені судом першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року позов    ОСОБА_2  до    ОСОБА_1  про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задоволено частково.
Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей –    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та    ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2019 року і до досягнення ними повноліття. Вирішено питання про судові витрати. 
За вказаним рішенням відкрито виконавче провадження.
Постановами державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бординюк А.М. від 30 червня 2020 року по виконавчому провадженню ВП №60775487, відкритому з примусового виконання виконавчого листа Вижницького районного суду №713/1755/19 від 29 листопада 2019 року, згідно яких за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 11994 гривень, державний виконавець встановив боржнику ОСОБА_1 до погашення заборгованості зі сплати аліментів тимчасові обмеження у праві: керування транспортними засобами; користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; полювання; виїзду за межі України.
Розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01 липня 2020 року становить 11952 гривень.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
У відповідності до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.
Згідно ч. 1 ст. 33 України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
До обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим закон відносить хворобу сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо.
Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання", суду потрібно мати на увазі, що відповідно до норм цивільного та господарського процесуальних кодексів України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
З наведених норм вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2019 року позов    ОСОБА_2  до    ОСОБА_1  про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та    ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2019 року і до досягнення ними повноліття. Вирішено питання про судові витрати.
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду.
Однак, як встановлено судом першої інстанції, доказів, які свідчать про неможливість чи утруднення виконання рішення суду по сплаті аліментів, заявник до суду першої інстанції не надав.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відстрочення виконання рішення по сплаті аліментів, які стягуються з відповідача, суперечитиме завданням Сімейного кодексу України, а також принципам інституту відстрочення виконання судового рішення.
Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, спосіб виконання судового рішення не може змінюватись без наявності законних на це підстав.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що вказані в заяві про відстрочення виконання рішення суду та в апеляційній скарзі обставини, у розумінні статті 435 ЦПК України, не можуть бути віднесені до виняткових і таких, що істотно ускладнюють та роблять неможливим виконання рішення суду та дають підстави для відстрочення виконання рішення суду щодо сплати аліментів.
Помилковими є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував ту обставину, що старший син, з грудня 2019 року, проживає разом із апелянтом та знаходиться на його утриманні, оскільки вказані обставини, у розумінні ст.435 ЦПК України, не можуть бути віднесені до виняткових обставин і таких, що істотно ускладнюють та роблять неможливим виконання рішення суду. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Дата складання повного тексту судового рішення - 12 листопада 2020 року.
Головуючий М.І.Кулянда
Судді: І.Б. Перепелюк 
І.М. Литвинюк