КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 листопада 2020 року місто Київ.
Справа 754/9807/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14588/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача:                     Желепи О.В.,
суддів:                                        Кулікової С.В., Олійника В.І.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2020 року (постановлену у складі судді Саламона О.Б. інформація щодо дати складання повного тексту відсутня) про повернення позовної заяви 
в справі за позовом   ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди ,-
    
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2020 року  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду міста Києваз позовом до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати вимушеного прогулу та моральної шкоди . В якому просила суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ №122 від 11.06.2018 про звільнення ОСОБА_1 з 12.06.2018 з посади лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення, яке розташоване на 5 поверсі на Закревського, 81/1 КНП КДЦ Деснянського району м. Києва;
- поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення, яке розташоване на 5 поверсі на Закревського, 81/1 КНП КДЦ Деснянського району м. Києва;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня ухвалення судового рішення;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 257 120 грн.;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 257 120 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.10.2020 позов залишено без руху, оскільки він не відповідав вимогам п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ч. 4 ст. 177 ЦПК України.
Так як, жодних матеріалів та обґрунтованих заяв, які б свідчили про виконання позивачем вимог ухвали суду від 06.10.2020, від позивача станом на 16.10.2020 до суду не надходило.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 повернуто заявнику, роз`яснено право на повторне звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.
 
Не погодившись з такою ухвалою,  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , 30 жовтня 2020 року звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2020 року про повернення позовної заяви є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.
Вказує, що  нею заявлено позов про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.  Згідно діючого законодавства  такі позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ Про судовий збір». Також посилається на те, що судом безпідставно не враховано її скрутний матеріальний стан та те, що вона є матір`ю-одиначкою.
У відповідності до вимог статті 353, 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові), що є об`єктом апеляційного оскарження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.
ст. 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.
У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
 
ч. 4 ст. 177 ЦПК України, передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди .
В позовній заяві позивач просила суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ №122 від 11.06.2018 про звільнення ОСОБА_1 з 12.06.2018 з посади лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення, яке розташоване на 5 поверсі на Закревського, 81/1 КНП КДЦ Деснянського району м. Києва;
- поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення, яке розташоване на 5 поверсі на Закревського, 81/1 КНП КДЦ Деснянського району м. Києва;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня ухвалення судового рішення;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 257 120 грн.;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 257 120 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2020 позов було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, оскільки він не відповідав вимогам п. 3, 9, 10, ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ч. 4 ст. 177 ЦПК України.
30.09.2020 до суду зі сторони позивача надійшла заява, в якій ОСОБА_1 підтвердила, що нею не подано тотожного позову, який стосувався би надсилання листа КНП КДЦ Деснянського району м. Києва четвертого наказу звільнення у 2020 році, з тих самих підстав,та зазначає, що судових витрат не очікує понести.
Вказаною заявою позивачем усунуто недоліки позову в частині виконання вимог пунктів  9, 10, ч. 3 ст. 175 ЦПК України.
Також, 30.09.2020 до суду зі сторони позивача надійшла заява, у відповідності до якої, поміж іншого, остання вказує на те, що нею заявлялось клопотання про витребування доказів, на підставі яких суд мав би можливість розрахувати ціну позову та розмір судового збору, який на думку суду вона мала б сплатити. Вказує на те, що звільнена від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».  
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.10.2020 позов повторно залишено без руху, оскільки він не відповідає вимогам п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ч. 4 ст. 177 ЦПК України.
Залишаючи повторно позовну заяву  без руху, суд першої інстанції посилався на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, так як , позивачу необхідно надати докази сплати судового збору за вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня ухвалення судового рішення та за вимогу про стягнення моральної шкоди , або надати до суду докази звільнення від сплати судового збору.
10.10.2020 позивачем отримано ухвало суду від 06.10.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 повернуто заявнику, роз`яснено право на повторне звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.
 
Визнаючи позовну заяву неподаною та, повертаючи її позивачу, суд першої інстанції посилався на те, що позивач недоліки позовної заяви в повному обсязі не усунула, так як не сплатила судовий збір за подання вказаного позову. Позивачем належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження матеріального стану, який би свідчив про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, або існування обставин, визначених ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (зокрема, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; що позивач є одинокою матір`ю дитини віком до чотирнадцяти років; тощо), до суду не надано. Зокрема, до суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів неможливості надання до суду обґрунтованого розрахунку сум, які позивач просить стягнути з відповідача, що є чіткою вимогою до позову у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як вони не ґрунтується на вимогах процесуального права, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
У частинах першій, третій статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та коштів за невикористану відпустку під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Слід зазначити, що за змістом, поданої позовної заяви позивач просила суд стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, пов`язаного з незаконним звільненням, а не середній заробіток за час затримки розрахунку.
З огляду на те, що середній заробіток за вимушений прогул , за наявності підстав, стягується до розгляду справи судом, позивач позбавлена можливості визначити точну ціну позову за цими вимогами до розгляду справи по суті.
ч. 2 ст. 176 ЦПК України передбачено, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.
Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Разом з тим, залишаючи позовну заяву  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 без руху, суд першої інстанції не врахував приписи ч.2 ст.176 та ч.2 ст.185 ЦПК України та не визначив в ухвалах від 06.10.2020 року та 16.10.2020 точну суму судового збору, яку необхідно сплатити позивачу за кожну позовну вимогу, за якими остання не звільняється від сплати судового збору.
З огляду на не відповідність вимогам процесуального закону ухвал суду про залишення позову без руху, ухвала про повернення позовної заяви є передчасною та такою, що порушує право позивача на справедливий суд, що є порушенням ст. 6 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, заслуговують на увагу доводи позивача, щодо формального підходу до вирішення питання про звільнення або відстрочення сплати судового збору, через скрутний майновий стан з огляду на те, що зі змісту позову вбачається, що позивач тривалий час не працевлаштована та має на утриманні неповнолітню дитину. 
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 Колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2020 рокупостановлена з порушенням норм процесуального права, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України  підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367,   374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2020 року про повернення позовної заяви - скасувати.
Справу за позовом  ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та моральної шкоди  направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Постанова складена 17 листопада 2020 року.
Суддя-доповідач
Судді: