Справа № 344/6084/20 
Провадження № 22-ц/4808/1292/20 
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В. 
Суддя-доповідач Девляшевський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
               судді-доповідача        Девляшевського В.А., 
                       суддів:                Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,
                       секретаря                Капущак С.В., 
                       з участю:                представника Акціонерного товариства 
                                               Комерційний банк «ПриватБанк» - Рокетської С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене головуючим суддею Шамотайлом О.В. 29 вересня 2020 року,
в с т а н о в и в:
У травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27 вересня 2018 року. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Це підтверджується його підписом у анкеті-заяві. У зв`язку із невиконанням умов договору кредиту щодо повернення кредитних коштів у відповідача станом на 16 квітня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 12 376,61 грн, з яких: 9 232,20 - заборгованість за тілом кредиту, 1 446,95 грн – заборгованість за простроченими відсотками, 631,91 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 500 грн – штраф (фіксована частина), 565,55 грн – штраф (процентна складова). Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 не погашає вказану заборгованість та ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за договором кредиту, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 12 376,61 грн, а також 2 102 грн судового збору.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2020 року позов АТ КБ «Приват Банк» задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27 вересня 2018 року в розмірі 9 232,20 грн непогашеного тіла кредиту, а також 1 567,88 грн судового збору.
Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та штрафами, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне з`ясування судом обставин справи, а також на неналежну оцінку судом доказів у справі. Зокрема, судом першої інстанції не взято до уваги долучену до позовної заяви Довідку про умови кредитування від 26 листопада 2018 року, яку відповідач підписав особисто. Також представник позивача вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що у даній довідці було вказано процентні ставки у пільговий період – 0,00001%, поза межами пільгового періоду – 42% річних для картки «Універсальна Голд» та 43,2% річних для картки «Універсальна», а також процентні ставки при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту – 84% річних для картки «Універсальна Голд» та 86,4% річних для картки «Універсальна». На думку представника АТ КБ «ПриватБанк», підписання відповідачем довідки про умови кредитування є належним доказом ознайомлення із умовами кредитування, що узгоджується із практикою розгляду аналогічних справ Верховним Судом, зокрема такий висновок був висловлений Верховним Судом у постанові від 4 грудня 2019 року по справі №750/6058/17-ц. А тому, на думку представника апелянта, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Посилаючись на вищенаведене, представник АТ КБ «ПриватБанк» просив рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками, за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та штрафами скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги Банку в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, а також стягнути з відповідача судові витрати. 
ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляв.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 03 та 17 грудня 2020 року, не з`явився хоч судові повідомлення надсилались йому на останню відому судові адресу у встановленому законом порядку завчасно. При цьому, ОСОБА_1 про призначенні судові засідання на вказані дати був повідомлений на веб-сайті Івано-Франківського апеляційного суду в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про зміну свого місця проживання або перебування під час провадження в справі, як того вимагає ст. 131 ЦПК України, відповідач ОСОБА_1 суд не повідомляв. Отже, є правові підстави для розгляду справи за його відсутності.
В засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В. апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів підтримала. Додатково зазначила, що відповідач підписав довідку про умови кредитування, чим підтвердив свою згоду на сплату відповідного розміру відсотків за користування кредитом. Просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість по процентам за користування кредитом.
Вислухавши суддю-доповідача, представника АТ КБ «ПриватБанк» - Рокетську С.В., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту жодною із сторін не оскаржується, а тому у відповідності до положень частини першої ст. 367 ЦПК України у цій частині не переглядається.
Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції прийшов до висновку, що у Анкеті-заяві позичальника від 27 вересня 2018 року не зазначена базова процентна ставка, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді базову процентну ставку, а також розмір відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.Однак, погодитись із цими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може з огляду на таке.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі в оскаржуваній частині не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на підставі якої ним отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 13). 
Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_1 підтвердив, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.
До позовної заяви позивач додав витяг з умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Даний витяг не містить підпису відповідача ОСОБА_1 (а.с. 16).
Разом з тим, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, тобто інформація про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані, виходячи із обраних умов кредитування, яку відповідач підписав 26 листопада 2018 року (а.с.14-15). 
Із змісту даної інформації (паспорту кредиту) вбачається, що відповідно до умов використання кредитного продукту (кредитної картки) «Універсальна», «Універсальна ГОЛД», ОСОБА_1 надано кредит у формі відновлюваної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці.
У довідці (паспорті кредиту) також зазначено:
- сума/ліміт кредиту по картці “Універсальна” – до 50 000 грн, по картці «Універсальна ГОЛД» - 75 000 грн,
- строк договору та кредитування – 240 місяців,
- мета отримання кредиту – споживчі потреби,
- спосіб та строк надання кредиту –безготівковим шляхом (на картковий рахунок),
- процентна ставка у межах пільгового періоду – 0,00001%,
- процентна ставка за межами пільгового періоду відсотків річних - по картці “Універсальна” – 43,2%, по картці «Універсальна ГОЛД» - 42%,
-загальні витрати за кредитом - по картці “Універсальна” 53 185,77 грн, по картці «Універсальна ГОЛД» 61 687,16 грн,
- кількість та розмір платежів, періодичність внесення – щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.,
- штраф за прострочення більш, ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою – 500 грн +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;
- процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - по картці “Універсальна” – 86,4%, по картці «Універсальна ГОЛД» - 84%.
До позовної заяви банком також долучено виписку про користування ОСОБА_1 кредитною карткою № НОМЕР_1 за період з 26 листопада 2018 року по 16 квітня 2020 року (а.с.9-10), а також довідку про дату відкриття (26 листопада 2018 року) картки № НОМЕР_1 з терміном її дії до серпня 2022 року (а.с.12).
Згідно наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку (а.с. 6-8) заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 16 квітня 2020 становить 12 376,61 грн, з яких: 
- 9 232,20 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 
- 000,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками;
- 1 446,95 грн – заборгованість за простроченими відсотками; 
- 631,91 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК; 
- 0,00 грн – нарахована пеня;
- 0,00 грн – нарахована комісія;
- 500,00 грн – штраф (фіксована частина);
- 565,55 грн – штраф (процентна складова).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).
Колегія суддів зауважує, що пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками, заборгованість за відсотками  нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК, а також штрафи – фіксовану частину та процентну складову.
З огляду на вищезазначені обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що, підписавши 26 листопада 2018 року паспорт споживчого кредиту, в якому передбачено сплату відсотків за прострочений кредит у розмірі 86,4% (прострочені відсотки) відповідач ОСОБА_1 погодився із умовами кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту.
А тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача прострочених процентів за користування кредитними коштами, на думку колегії суддів, є помилковим.
Таким чином, із ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1 446,95 грн заборгованості за простроченими відсотками. Даний розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який є арифметично правильним та відповідає умовам вказаного договору, тобто є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості. Відповідачем вказаного розрахунку під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій спростовано не було (а.с.6-8).
Що стосується позовної вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із відповідача заборгованостіза відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 631,91 грн, то така не підлягає до задоволення з огляду на таке.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, урегульовані частиною другою статті 625 цього Кодексу, згідно яких на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Такі проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
З огляду на вищезазначений висновок Верховного Суду, позивач лише після закінчення строку кредитування набуде право на стягнення процентів у порядку частини другої 625 ЦК України - за час неправомірного користування кредитними коштами.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що кредитна картка № НОМЕР_1 була видана ОСОБА_1 26 листопада 2018 року на термін до серпня 2022 року (а.с.12). На час звернення позивача до суду із позовом термін дії картки № НОМЕР_1 не закінчився, а тому немає підстав вважати, що ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання. Отже, умови для застосування санкцій, передбачених частиною 2 ст.625 ЦК України, не наступили, у зв`язку з чим позов в цій частині є передчасним.
Разом з тим апеляційний суд вважає підставними позовні вимоги Банку щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 штрафів у розмірі 500,00 грн – фіксована частина та 565,55 грн – процентна складова, оскільки даний розмір штрафів передбачений умовами кредитного договору, зокрема паспортом споживчого кредитування, який підписав відповідач ОСОБА_1 .
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафів – фіксованої частини та процентної складовоїслід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 1 446,95 грн заборгованості за простроченими відсотками, 500,00 грн – штрафу (фіксована частина), 565,55 грн – штрафу (процентна складова).
В задоволенні вимог про стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 631,91 грн слід відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позовні вимоги задоволені частково, а тому судовий збір, сплачений позивачем за подання апеляційної скарги у пропорційному розмірі складає 2 015 грн, який необхідно покласти на відповідача.
Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2020 року у даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафів – фіксованої частини та процентної складової скасувати. 
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «Приватбанк» ( 01101, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_3 ) 1 446 (одна тисяча чотириста сорок шість) грн 95 коп заборгованості за простроченими відсотками, 500 (п`ятсот) грн – штрафу (фіксована частина), 565 (п`ятсот шістдесят п`ять) грн 55 коп – штрафу (процентна складова), а також 2 015 (дві тисячі п`ятнадцять ) грн судового збору за подачу апеляційної скарги.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач                                                                В.А. Девляшевський
Судді:                                                                               І.В. Бойчук
                                                                                               В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.