ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

30 листопада 2020 року 
справа № 816/1772/15
адміністративне провадження № К/9901/24760/18
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Ханової  Р.Ф.,
суддів: Гончарової І.А.,  Олендера І.Я., 

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Дочірнього підприємства "Ферротранс" до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головгого управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у складі судді Іваненка С. А. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у складі суддів Пянової Я. В., Чалого І. С. , Зеленського В. В. у справі № 816/1772/15.

УСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Дочірнє підприємство «Ферротранс» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 грудня 2014 року № 0007552202/3084, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 243556,02 грн, за штрафними санкціями в розмірі 121778,01 грн, з мотивів безпідставності його прийняття. 

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 25 грудня 2014 року № 0007552202/3084.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України Бившевої Л. І. від 02 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у справі № 816/1772/15 за позовом Дочірнього підприємства «Ферротранс» до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. 

З 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв`язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

Ухвалою судді Верховного Суду Шипуліної Т. М. 01 березня 2018 року прийняті до провадження матеріали касаційної скарги Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у справі № 816/1772/15 за позовом Дочірнього підприємства «Ферротранс» до Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та витребувано з суду першої інстанції матеріали справи № 816/1772/15.

14 вересня 2018 року справа надійшла на адресу Верховного Суду.

24 листопада 2020 року здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями з підстав звільнення судді з посади у відставку та визначений склад колегії суддів.

Позивачем заперечення або відзив на касаційну скаргу відповідача до Суду не подавались, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,  не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Судом першої інстанції установлено, що ДП «Ферротранс» є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за кодом 25642707, перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ та зареєстрований платником податку на додану вартість.

У листопаді 2014 року працівниками податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Вейлер" за червень-серпень 2014 року, з ТОВ "Широко" за січень-квітень 2014 року, результати якої оформлено актом від 01 грудня 2014 року № 2762/16-03-22-02-12/25642707 (далі акт перевірки).

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки керівником податкового органу 25 грудня 2014 року сформовано податкове повідомлення-рішення № 0007552202/3084, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість на 243556,02 грн - за основним платежем за порушення вимог пунктів 201.1, 201.6 статті 201, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції) в розмірі 121778,01 грн на підставі пункту 123.1 статті 123 цього Кодексу.

Склад податкового правопорушення за висновком податкового органу полягає у  заниженні платником податку на додану вартість за лютий 2014 року - 45843,20 грн, за березень 2014 року - 7384,00 грн, за квітень 2014 року - 62059,22 грн, за червень 2014 року - 34520,00 грн, за липень 2014 року - 29650,00 грн, за серпень 2014 року - 64099,60 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем не наведено об`єктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності. Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Такий висновок судів попередніх інстанцій зумовлений системним аналізом положень підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пунктами 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4 статті 201 Податкового Кодексу України та встановленням підстав для формування податкового кредиту, а саме наявності у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, а також фактичного виконання господарської операції, за наслідками якої у платника ПДВ виникає право на податковий кредит.

Суди попередніх інстанцій встановили, що позивачем, на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Широко" та ТОВ "Вейлер" в періоді, охопленому перевіркою, зараховано до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 243556,02 грн за наслідками виконання протягом лютого-квітня, червня - серпня 2014 року з цими контрагентами догорів купівлі-продажу запчастин від 27 січня 2014 року №27/01 та від 10 червня 2014 року №10/06-1. Також встановлені та досліджені операції подальшого використання придбаного товару в ремонтах залізничного рухомого складу, при виконанні зобов`язань за договорами підряду, укладеними з ВАТ "Полтавський ГЗК" .

Суд визнає, що судами попередніх інстанцій повною мірою досліджена кожна господарська операція, за результатами цього дослідження суди дійшли висновку, що первинні документи якими зафіксовані операції та прийняті позивачем до обліку за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт виконання позивачем господарських зобов`язань та оплати вартості послуг за вказаними правочинами шляхом перерахування грошових коштів, що зумовило висновок про те, що факт реальності понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах підтверджений матеріалами справи.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що копії первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, які в силу статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статей 44, 201 Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Також судами попередніх інстанцій відхилено твердження суб`єкта владних повноважень про відсутність факту реального вчинення господарських операцій через отримання податкової інформації, а саме: ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 21 травня 2014 року № 297/26-53-22-04-15-37293733 щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ "Широко" та ДПІ у Подольському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Вейлер", з огляду на належність та допустимість доказів.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дослідженнями акта перевірки та долученими до матеріалів справи відповідними первинними документами підтверджений  рух придбаного позивачем товару (продукції). 

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Здійснення позивачем господарських операцій, їх реальний характер, встановлена судами попередніх інстанцій, що доводить правомірність формування позивачем податкового кредиту по факту придбання товару (продукції) та спростовують висновки податкового органу про податкові правопорушення покладені в основу прийняття податкового повідомлення-рішення. 
 
Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції Головгого управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у справі № 816/1772/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Р.Ф. Ханова І.А. Гончарова   І.Я.Олендер