ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3266/20  Номер провадження 22-ц/814/2595/20	Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді: Гальонкіна С.А.,
суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатюк О.С.,

за участі:
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Осадчого Андрія Володимировича,

розглянула у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Ярохович Тетяни Анатоліївни на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2020 року у складі головуючого судді Шаповал Т.В., ухвалене в залі суду в м. Полтаві, повний текст рішення складено 24 вересня 2020 року, у справі № 552/3266/20 за позовом ОСОБА_1  до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У липні 2020 року ОСОБА_1  звернулася до місцевого суду із вказаним позовом. Прохалавизнати незаконною бездіяльність АТ КБ «Приватбанк» по не відновленню залишку на її діючому картковому рахунку в сумі 15209 грн., які були вкрадені невідомими особами 02 січня 2020 року в часовому проміжку з 17 год. 12 хв. по 17 год. 46 хв. з картки № НОМЕР_1 за договором №SAMDNFF000117953330 від 07 листопада 2013 року та зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок на її діючому картковому рахунку в сумі 15209 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що згідно угоди з Банком №SAMDNFF000117953330 від 07 листопада 2013 року нею отримано картку «Картка для виплат» за номером № НОМЕР_1 , якою вона користувалась та на яку зараховувалась її заробітна плата. 
Зазначала, що 02 січня 2020 року в часовому проміжку з 17 год. 12 хв. по 17 год. 46 хв. з її картки було знято грошові кошти в сумі 15209 грн. невідомими особами, після чого, 03 січня 2020 року вона звернулась до ВП №1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області із заявою про злочин. За даною заявою було зареєстроване кримінальне провадження №12020170020000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
ОСОБА_1 стверджувала, що вона звернулась за номером 3700 з повідомленням про шахрайські дії з вимогою про повернення списаних коштів, але Банком було відмовлено їй. 27 січня 2020 року адвокат Осадчий А.В. в її інтересах звернувся до Банку з досудовою претензією з вимогою повернути вищевказані грошові кошти, але від АТ КБ «Приватбанк» надійшло повідомлення про відмову у задоволенні претензії.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визнати незаконною бездіяльність АТ КБ «Приватбанк» по не відновленню залишку на діючому картковому рахунку у сумі 15209 грн., зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок на діючому картковому рахунку у сумі 15209 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Зобов`язано АТ КБ "ПриватБанк"   відновити залишок коштів на картці № НОМЕР_1 за договором № SAMDNFF000117953330 від 07 листопада 2013 року, яка належить ОСОБА_1 , у розмірі 15 209 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції його оскаржила в апеляційному порядку представник відповідача – адвокат Ярохович Тетяна Анатоліївна.
В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач особисто не використовувала електронний платіжний засіб, оскільки вказані в позовній заяві дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону позивача та іншої особистої інформації. 
Крім цього, апелянт посилається на п. 1.1.5.14 Умов, з якого вбачається, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking та систему Приват 24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифіації. А тому представник відповідача стверджує, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не використовувалися користувачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, ухваленим з повним дослідженням судом обставин справи та наданих сторонами доказів.        Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення місцевого суду – без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 

В судове засідання з`явилися позивач –  ОСОБА_1 та представник позивача – ОСОБА_2 . 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Підстави відкладення апеляційного розгляду відсутні.

Відповідно до ч. 1 , ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» і користується послугами банку відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, розпоряджалась коштами по платіжній карті «Картка для виплат» за № НОМЕР_1 , згідно угоди №SAMDNFF000117953330 від 07.11.2013 року.
Станом на 01.01.2020 року на рахунку під номером НОМЕР_1 залишок коштів становив 32 330 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк».(а.с.18)
Станом на 02.01.2020 року на рахунку під номером НОМЕР_1 залишок коштів становив 17 121 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк».(а.с.19)
Згідно банківської виписки по картці/рахунку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , 02.01.2020 року у часовому проміжку з 17 год. 12 хв. по 17 год. 46 хв. за №SAMDNFF000117953330 від 07.11.2013 р., було знято грошові кошти в сумі 15 209 грн. (а.с.20)
03 січня 2020 року до ЧЧ ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 02 січня 2020 року з її картки «Приватбанк» № НОМЕР_1 , на яку банком зараховувалися заробітна плата, а також вона самостійно поповняла її в терміналі самообслуговування, були викрадені грошові кошти.
За фактом викрадення коштів з картки № НОМЕР_1 зареєстроване кримінальне провадження №12020170020000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, досудове розслідування до цього часу не закінчено. (а.с.46-52)
Позивач зверталась до АТ КБ «Приватбанк» за номером колл – центру 3700 із заявкою про повернення коштів на рахунок. Проте оператором надано відповідь про неможливість повернення коштів та потреби звернення до поліції для проведення досудового розслідування. (а.с. 25-28)
Адвокатом Осадчим Андрієм Володимировичем в інтересах ОСОБА_1 27.01.2020 року направлена відповідачу досудова претензія №3 з якої вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» зобов`язаний повернути позивачу грошові кошти у сумі 15209 грн., які були вкрадені невідомими особами 02.01.2020 року у часовому проміжку з 17 год. 12 хв. по 17 год. 46 хв. за № SAMDNFF000117953330 від 07.11.2013 р. (а.с.29-33)
Згідно відповіді Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 03.02.2020 року на досудову претензію адвоката Осадчого А.В. в інтересах ОСОБА_1 відповідач зазначив, що розглянувши претензію Банком прийнято рішення щодо відмови у задоволенні претензії./а.с.41-42/

Задовольняючи позовну вимогу щодо зобов`язання Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відновити залишок коштів на діючому картковому рахунку суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду підтверджень, що саме дії чи бездіяльність позивача призвели до втрати, незаконного використання персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовної вимого щодо визнання незаконною бездіяльності АТ КБ «Приватбанк» по не відновленню залишку на діючому картковому рахунку ОСОБА_1 у сумі 15209 грн. апелянтом не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України  в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду  у даній справі  лише в частині задоволених позовних вимог.
       
       Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно з п. 2.1.4.48.8. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, ПІНу або отримання звістки про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення Банку, або за телефоном 3700 (безкоштовно по Україні), НОМЕР_2 (для VIP-клієнтів), НОМЕР_3 (для дзвінків із-за кордону).
Відповідно до п.2.1.4.49.8. Умов та правил надання банківських послуг Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою.
Згідно ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Відповідно до розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року №6-71цс15 зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням такої операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Верховний Суд у постановах у справі №127/23496/15-ц від 14 лютого 2018 року та справі №691/699/16-ц від 20 червня 2018 року вказану правову позицію підтримав.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків позивача відбулося не за її волею та розпорядженням. 
Крім цього, як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 , виявивши безпідставне списання (перекази,зняття) коштів, негайно повідомила про цей факт Банк та звернулася до правоохоронних органів, що підтверджується наявністю кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, оскільки міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; Серявін та інші проти України №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року; Руїс Торіха проти Іспанії, №303-А, §29, ЄСПЛ, від 09.12.1994 року).
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України. 
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відсутні. Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, то судові витрати, понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (15209 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Ярохович Тетяни Анатоліївни - залишити без задоволення.
        Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2020 року – залишити без змін.
Поновити виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 вересня 2020 року.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
               Повний текст постанови складено 11 грудня 2020 року.

Головуючий: С.А. Гальонкін 

Судді: О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль