ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/450/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ІНФОРМАЦІЯ_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 (головуючий суддя Пасічник Ю.П.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати мені підйомної допомоги у зв`язку із моїм переїздом для продовження проходження військової служби до смт. Голованівськ, Кіровоградської області;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити мені підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 15743,40грн.
Позов обґрунтовано тим, що при звільненні з військової служби 21 серпня 2019 року йому не виплачена підйомна допомога при переведені з військової частини НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 у вересні 2018 року. Відповідно до відповіді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.11.2019 року № 4347, на мій інформаційний запит, підйомна допомога мені не виплачена, бо, станом на 02.12.2019 року, наказ із зазначенням нарахованої суми виплат до відповідача не надходив. Згідно цієї ж відповіді розмір мого грошового забезпечення за повний місяць складав 15743,40 грн. Вважає, таке пояснення відповідача необґрунтованим, оскільки чинне законодавство не ставить в залежність надходження наказу із зазначенням нарахованої суми виплати підйомної допомоги до відповідача із самою виплатою вказаних коштів.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 позов задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження проходження військової служби до смт. Голованівськ, Кіровоградської області. 
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 15743,40грн.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що підйомна допомога є одним із видів соціального забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, виплата якої є обов`язковою після фактичного їх прибуття в пункт нової постійної дислокації військової частини. Зважаючи на те, що позивач був переведений для проходження служби з військової частини НОМЕР_1 м. Бахмут Донецької області до військової частини НОМЕР_2 смт. Голованівськ Кіровоградської області, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач мав цілком обґрунтоване право на отримання підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, зазначає, що судом першої інстанції порушено норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що нарахування та виплата грошового забезпечення (інших виплат і компенсацій) здійснюється безпосередньо на підставі наказів районних військових комісарів,  які подаються до фінансового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що здійснює загальне фінансове утримання обласних і районних військових комісарів Кіровоградської області. Тому вважає, що в діях відповідача відсутня будь-які протиправні дії по відношенню до позивача. Також зазначає, що виконати вимоги про нарахування коштів і видачі наказу про їх виплату є виключною компетенцією військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
До апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що відповідач є розпорядником бюджетних коштів, а Голованівський РВК (з якого був звільнений позивач з військової служби) не є розпорядником бюджетних коштів і не може виплатити позивачу підйомну допомогу. Вказує, що при звільненні з служби саме Кіровоградський обласний військовий комісаріат провів розрахунки з позивачем щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення в сумі 31  486грн., грошове забезпечення за період з 01.08.2019 по 21.08.2019 в сумі 10  604,89грн., грошову компенсацію за всі дні невикористаної основної щорічної відпустки у сумі 15  743,4грн., тому вважає, що саме Кіровоградський обласний військовий комісаріат повинен нараховувати та виплачувати позивачу підйомну допомогу. 
Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 21.08.2019 року №40 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас. Однак, на час звільнення з військової служби 21.08.2019 року і по теперішній час відповідач не провів повного розрахунку з позивачем, а саме не виплатив підйомної допомоги у зв`язку із переїздом для продовження проходження військової служби до смт. Голованівськ, Кіровоградської області. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносини слід застосовувати норми Конституції України, норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України «Про вдосконалення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» від 16.06.1992 №332, норми Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 № 370, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.11.2001 за № 940/613, норми Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 № 45.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Предметом даного спору є протиправність/правомірність відповідача щодо невиплати позивачу підйомної допомоги у зв`язку із переїздом для продовження проходження військової служби до смт. Голованівськ, Кіровоградської області при звільненні в запас за станом здоров`я. 
Пунктом 1 частини 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII встановлено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується, зокрема, підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 % місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Аналогічні положення викладені і в пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.1992 № 332 «Про вдосконалення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України».
Слід зазначити, що питання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги також врегульоване Інструкцією, затвердженою наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 № 370, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.11.2001 за № 940/613.
Так, відповідно до пункту 1 вказаної Інструкції особам офіцерського складу (далі - офіцери), прапорщикам (мічманам) та військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу* зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.
При цьому, розмір підйомної допомоги визначається з окладу за основною посадою, на яку призначений військовослужбовець або яку він займав до дня прибуття військової частини (підрозділу) до нового пункту постійної дислокації, окладу за військове звання та додаткових видів грошового забезпечення на день виникнення права на отримання підйомної допомоги.
У разі призначення на посади або передислокації військової частини (підрозділу) в ті місцевості, де чинним законодавством України передбачена виплата підвищених посадових окладів, підйомна допомога виплачується з урахуванням підвищених посадових окладів (пункт 2 Інструкції).
Підпунктом 4.2 пункту 4 Інструкції встановлено, що підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується: тим, які переїхали у зв`язку зі зміною постійної дислокації військової частини або підрозділу, - у новому пункті постійної дислокації частини (підрозділу) на підставі наказу командира частини про прибуття до місця дислокації.
Отже на підставі наказу командира частини про прибуття до місця дислокації підйомна допомога мала бути виплачена позивачу, натомість підйомна допомога виплачена не була.
Згідно із пунктом 16 Інструкції підйомна допомога військовослужбовцям, у тому числі на членів сім`ї, виплачується не більше ніж за два переїзди військовослужбовця протягом календарного року, пов`язані з призначенням на посади і передислокацією військової частини або підрозділу. При цьому фактичний переїзд військовослужбовця визначається за датою вступу його до виконання обов`язків за посадою або прибуття в новий пункт постійної дислокації військової частини (підрозділу), а членів сім`ї - за датою прибуття їх до нового місця служби військовослужбовця.
Слід зазначити, що підйомна допомога є одним із видів соціального забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, виплата якої є обов`язковою після фактичного їх прибуття в пункт нової постійної дислокації військової частини.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять наказ від 27.09.2018 року № 58, згідно якого ОСОБА_1 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_2 , як такий що прибув з військової частини НОМЕР_1 м. Бахмут Донецької області, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 27.09.2018 року, поставлений на всі види забезпечення та вважався таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 13).
Отже, зазначений доказ підтверджує наявність права у позивача на виплату підйомної допомоги.
Оскільки позивач був переведений для проходження служби з військової частини НОМЕР_1 м. Бахмут Донецької області до військової частини НОМЕР_2 смт.Голованівськ Кіровоградської області, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про право позивача на отримання підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Водночас слід зазначити, що Верховним Судом в постанові від  29.03.2018 у справі № 809/1936/15 висловлено аналогічну правову позицію.
Згідно із ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для не застосування зазначених норм. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати розгляду справи, характер спірних відносин судові витрати розподілу не підлягають.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.    241-245,    250,    315,    316,    321,    322        КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 21.12.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова