ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року                                                 м. Херсон
справа № 766/17129/17 
провадження № 22-ц/819/1090/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Геленко А.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 08 квітня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентина Геронтіївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
встановив:

У жовтні 2017 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Волкодав Валентина Геронтіївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Ухвалою суду від 08 квітня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України (повторна неявка належним чином повідомлених позивача та його представника).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить ухвалу суду скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду через її та її представників повторну неявку в судове засідання не відповідають обставинам справи, а також зроблені без врахування встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року на час дії карантину обмежень. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд виходив з того, що вона, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, повторно не з`явилася в судове засідання, не повідомила про причини неявки та не подала заяви про розгляд справи за її відсутності.
Із матеріалів справи вбачається, що вона перебуває у провадженні суду з 04 жовтня 2017 року.
Ухвалою від 06 жовтня 2017 року суд першої інстанції відкрив провадження у цій справі, а ухвалою від 26 березня 2019 року- закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18 вересня 2019 року (т.1,а.с.19, т.2, а.с.40).
18 вересня 2019 року суд відклав розгляд справи з підстав неявки в судове засідання усіх учасників справи. Від представника позивача ОСОБА_3 на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відомості про вручення учасникам справи повідомлення про дату, час і місце судового засідання в матеріалах справи відсутні (т.2, а.с.62,64).
Розгляд справи відкладено на 10 лютого 2020 року.
Про виклик в судове засідання на 13.00годину 10.02.2020 року ОСОБА_1 повідомлена належним чином (а.с.77,79,86).
10 лютого 2020 року суд відклав розгляд справи на 08.04.2020 року з підстав неявки в судове засідання усіх учасників справи (а.с.87). Будь-яких повідомлень про причини неявки від позивача чи її представників до суду не надходило.
Про виклик в судове засіданні на 15.20годину 08.04.2020 року ОСОБА_1 та її представник адвокат Власенко Д.В. повідомлені належним чином (а.с.95, 97).
При цьому із змісту судової повістки, яка направлялася на адресу позивача та її представника ОСОБА_3 вбачається, що їм роз`яснені наслідки повторної неявки в судове засідання, передбачені частиною 5 статті 223 ЦПК України, відповідно до якої у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (а.с.92, 94).
В судове засідання 08.04.2020 року позивач ОСОБА_1 та її представники не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не направили.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на наведені положення цивільного процесуального законодавства та враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи особисто належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася в судові засідання 10.02.2020 року та 08.04.2020 року, не повідомила суд про причини неявки та не подала заяву про розгляд справи у її відсутність, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано та правильно залишив поданий нею позов без розгляду.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.
Зокрема, та обставина, що адвокат Власенко Д.В. на момент винесення оскаржуваної ухвали не здійснював представництво позивача у зв`язку із розірванням укладеного з ним договору про надання правової допомоги, а адвокат Берестовий Є.В. (документ, який підтверджує його статус як адвоката в матеріалах справи відсутній) перебував на стаціонарному лікуванні, не спростовує висновків суду щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду, оскільки ОСОБА_1 в установленому законом порядку були вручені судові повістки про виклик в судові засідання 10.02.2010 року та 08.04.2020 року і роз`яснені наслідки повторної неявки в судове засідання 08.04.2020 року, однак вона свого обов`язку повідомити суд про причини неявки в судове засідання не виконала і заяву про розгляд справи у її відсутність не подала.
Не повідомлено суд стороною позивача і про припинення повноважень як представника адвоката Власенка Д.В. та про тимчасову непрацездатність ОСОБА_3 .
Необґрунтованим є також посилання скаржника на карантинні обмеження, встановлені постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року, оскільки ці обмеження не виключали явку учасників справи в судові засідання, а передбачали можливу участь учасників справи в судових засіданнях з використанням власних технічних засобів.
Заява про участь у судовому засіданні з використанням власних технічних засобів від ОСОБА_1 чи від її представників до суду не надходила.
Отже, ОСОБА_1 як позивач у цивільному судочинстві, будучи обізнаною, розпорядилась своїм правом щодо участі в судовому засіданні на свій розсуд, тому відповідно до положень частини 4 статті 12 ЦПК України несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права та підстави для його скасування відсутні.
ОСОБА_1 з огляду на положення частини 2 статті 257 ЦПК України має право звернутися до суду повторно, як про це і зазначив суд в ухвалі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 08 квітня 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий                                                                             Л.В.Пузанова

Судді:                                                                  І.В. Склярська

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 12 жовтня 2020 року

Суддя Л. В. Пузанова