ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" жовтня 2020 р.                                                   Справа №907/443/17
м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                         Бойко С.М.,
суддів:                                                                                 Матущака О.І.,
                                                                                          Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Харів М.Ю.,
явка учасників справи:
від позивача - Митровка Я.В. (ордер серії ЗР №68489 від 25.02.2019);
від відповідача - Рутковський С.В. (ордер серії АО №1016127 від 21.09.2020);
від третьої особи - Рутковський С.В. (договір від 21.09.2020 про надання правової допомоги/ордер серії АО №1016126 від 21.09.2020);

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ялинка» б/н від 31.03.2020 
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2020, суддя: Пригара Л.І., м. Ужгород, повний текст рішення складено - 13.03.2020
за позовом ОСОБА_1 , м. Ужгород,
до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ялинка», м. Ужгород,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Минай,
про визнання недійсними з моменту їх прийняття рішень загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка», оформлених протоколом №2/16 від 28.11.2016 та протоколом №1/17 від 10.04.2017; 
визнання недійсними змін до статуту ТОВ «Ялинка» (у новій редакції), внесених на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства №2/16 від 28.11.2016,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
13.05.2017 в Господарський суд Закарпатської області звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ялинка» (далі по тексту ТОВ «Ялинка») про визнання недійсними з моменту їх прийняття рішень загальних зборів учасників, які оформлені протоколами №2/16 від 28.11.2016 та №1/17 від 10.04.2017, а також визнання недійсними змін до статуту (викладення статуту в новій редакції), здійснені на підставі рішення загальних зборів учасників, які оформлені протоколом №2/16 від 28.11.2016.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення загальних зборів порушують корпоративне право позивача на участь в управлінні товариством, з огляду на наступне: 
1)позивача не повідомлено про час, дату та місце проведення загальних зборів товариства  на 28.11.2016; 
2)відсутність підпису позивача на протоколі, яким оформлені загальні збори товариства від 28.11.2016, свідчить про те, що вона не була присутня на цих зборах, а тому вказаний протокол не міг слугувати підставою для проведення державної реєстрації змін до статуту; 
3)до порядку денного загальних зборів товариства від 28.11.2016 не включено питання про виключення позивача з числа учасників товариства; 
4)оскаржуване рішення загальних зборів товариства від 28.11.2016 прийняте за відсутності кворуму; 
5)відсутні обставини, з якими ст. 64 Закону України «Про господарські товариства» пов`язує виключення учасника з товариства; 
6)оскільки рішенням загальних зборів товариства, що оформлені протоколом №2/16 від 28.11.2016 незаконно змінено склад учасників, то всі наступні рішення загальних зборів, зокрема від 10.04.2017, якими, серед іншого, вирішено ліквідувати товариство є незаконними.
Правовими підставами позову зазначає ст. 10, ст. 59, ч. 1 ст. 60, ч. 5 ст. 61, ст. 64 Закону України «Про господарські товариства» ст. 116 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2020 вищезазначений позов задоволено. Визнано недійсними з моменту їх прийняття рішень загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка», оформлених протоколом №2/16 від 28.11.2016 та протоколом №1/17 від 10.04.2017. Визнано недійсними зміни до статуту ТОВ «Ялинка» (у новій редакції), внесені на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства №2/16 від 28.11.2016.
Вказане рішення мотивовано тим, що позивач не був обізнаний про проведення 28.11.2016 загальних зборів товариства, а зазначення  часу, дати та місця проведення зборів у рішенні загальних зборів, що оформлені протоколом №1/16 від 10.10.2016  особами  (головою та секретарем, які не обиралися) та за відсутності кворуму є неналежним повідомленням про збори.
Судом встановлено, що відсутні докази вчиненням позивачем порушень, які б слугували підставами для виключення учасника за вимогами закону.
У зв`язку із невідповідністю рішень загальних зборів, прийнятих 28.11.2016 нормам законодавства було незаконно змінено склад учасників товариства та їх часток, а тому наступні рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка» були прийняті у неналежному складі учасників, є також незаконними. 
З цих підстав суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення, прийняті на загальних зборах учасників 10.04.2017, оформлені протоколом №1/17 про ліквідацію товариства також підлягають визнанню недійсними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції про задоволення позову та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, порушенням норм процесуального права або неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що:
1)суд першої інстанції не врахував, що на загальних зборах товариства від 10.10.2016, які передували загальним зборам, на яких прийняті оскаржувані рішення, що оформлені протоколом №2/16 від 28.11.2016, позивача було повідомлено коли будуть проведені наступні загальні збори, а тому висновок суду щодо необізнаності позивача про дату, час та місце наступних загальних зборів, не відповідають фактичним обставинам справи;
2)висновок суду про те, що позивач не була присутня на загальних зборах товариства від 28.11.2016, не відповідає фактичним обставинам по справі про те, що в реєстрі присутніх на цих зборах міститься підпис позивача;
3)спірні загальні збори учасників товариства від 28.11.2016 скликані та проведені у передбаченому законом та статутом порядку;
4)суд першої інстанції не маючи встановлених фактів, лише на основі припущень висновків експертизи   зробив висновок про наявність порушених прав позивача.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 31.07.2020 залучено ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Вказана ухвала мотивована тим, що рішення в даній справі може вплинути на права або обов`язки ОСОБА_2 як учасника товариства, що був включений на підставі рішення загальних зборів товариства, що є предметом оскарження в даній справі.
В судове засідання 30.09.2020 представники учасників справи  з`явились.
У судовому засіданні представник апелянта та третьої особи підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задоволити, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2020 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
Представник позивача підтримали доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Також, пояснив, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективний, оскільки відновить становище, яке існувало до порушення його корпоративних прав у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».
Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині незалучення до участі в справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до ст. ст. 1, 50 Закону України «Про господарські товариства» господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку, до яких належить і товариства з обмеженою відповідальністю. Товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. 
15.02.2001 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялинка», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.37-40,т.1).
Станом на час проведення зборів 28.11.2016 учасниками товариства були 2 (двоє) осіб з рівними частками по 50% статутного капіталу, відповідно до Статуту товариства в редакції від 08.12.2001, зареєстрованій розпорядженням Ужгородської міської ради народних депутатів №584 від 20.12.2001 (реєстраційна справа №04058699100010692).
28.11.2016 були проведені загальні збори ТОВ «Ялинка», оформлені протоколом загальних зборів від №2/16 (а.с.20-21,т.1), на яких вирішено:
(1)включити до складу учасників ТОВ «Ялинка» ОСОБА_2 , за рахунок внеску в розмірі 25 000,00 грн., збільшити статутний капітал товариства до 100 000,00 грн., а частки учасників розподілити наступним чином: ОСОБА_3 - 37,5%, ОСОБА_1 - 37,5%, ОСОБА_2 - 25%;
(2) виключити учасника ОСОБА_1 зі складу учасників ТОВ «Ялинка». Частку ОСОБА_1 у сумі 37 500,00 грн. перерозподілити власнику ОСОБА_3 , частка якої в результаті складає 75%. Виплату ОСОБА_1 вартості частини майна товариства, пропорційну її частці у статутному капіталі, та належну їй частку прибутку, яке одержало товариство в поточному році, до моменту її виходу, здійснити у відповідності до ст. 54 Закону України «Про господарські товариства». З метою недопущення зменшення статутного капіталу товариства в результаті виплати ОСОБА_1 вартості її частки, учаснику ОСОБА_3 внести на рахунок товариства кошти у сумі 37 500,00 грн. На поповнення статутного капіталу та в рахунок збільшення власної частки у статутному капіталі товариства.;
(3)звільнити ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Ялинка» з 28.11.2016 та призначити на цю посаду ОСОБА_3 ;
(4)затвердити зміни до Статуту ТОВ «Ялинка» шляхом його викладення у новій редакції. Уповноважити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підписати Статут товариства;
(5)доручити директору ОСОБА_3 подати ці зміни на реєстрацію у встановленому законом порядку.
У подальшому, 10.04.2017 проведено загальні збори учасників ТОВ «Ялинка», оформлені протоколом №1/17, на яких вирішено:
(1)ліквідувати товариство у відповідності до ст.ст. 19-22 Закону України «Про господарські товариства», ст.ст. 59, 91 Господарського кодексу України та ст. 110, 111 Цивільного кодексу України;
(2)затвердити порядок ліквідації ТОВ «Ялинка»;
(3)виконання функцій ліквідаційної комісії покласти на ліквідатора Палко М.І., надати голові комісії з припинення/ліквідатору товариства Палко М.І. право представляти інтереси товариства без довіреності з усіх питань.
Два вищезазначених рішення загальних зборів є предметом оскарження в даній справі.
Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах. 
З огляду на вимоги Закону України «Про господарські товариства» безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з порушенням прямих вказівок закону, в тому числі  є: 
-прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України «Про господарські товариства»); 
-прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п`ята статті 61 Закону України «Про господарські товариства»); 
При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, (в тому числі відсутності доказів повідомлення позивача про загальні збори товариства 28.11.2016) допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.
Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. 
Судами встановлено, що однією з підстав заявленого позову те, що позивачу не було відомо про проведення загальний зборів учасників ТОВ «Ялинка», призначених на 28.11.2016, у зв`язку з чим позивач не була присутня на вказаних зборах, чим порушено її корпоративне право на участь в управлінні товариством учасником якого вона є з часткою 50%.
Статутом товариства не визначено способу повідомлення учасників про скликання зборів, проте, статтею 61 Закону України «Про господарські товариства» встановлено обов`язок повідомлення учасників товариства з обмеженою відповідальністю про проведення загальних зборів товариства.
Відповідно до ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
У спірних відносинах обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів учасників товариства, покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оскаржується в цій справі.
Судами встановлено, що на підтвердження факту повідомлення позивача про загальні збори товариства від 28.11.2016, відповідачем надано копію раніше прийнятого рішення загальних зборів, яке оформлене протоколом №1/16 від 10.10.2016 (а.с.106,т.1) за змістом якого обоє учасників ТОВ «Ялинка», що володіють 100% статутного капіталу, одноголосно вирішили провести наступні загальні збори 28.11.2016 о 10 год. 00 хв. за адресою місцезнаходження підприємства, а до порядку денного, окрім питань про звіт директора та звіт про фінансово-господарську діяльність товариства за 2015 рік, вирішили внести питання про директора, збільшення статутного капіталу, зміни складу учасників, зміни до статуту товариства. У вказаному протоколі №1/16 від 10.10.2016 містяться підписи голови зборів - ОСОБА_3 , яка є учасником ТОВ «Ялинка» та секретаря зборів - ОСОБА_2 , який не є учасником цього товариства, однак, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що загальні збори уповноважували цих осіб на ведення та підписання протоколу.
У зв`язку з цим обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відсутнє рішення про обрання годови та секретаря, то ці особи не мали повноважень підписувати протокол загальних зборів товариства №1/16 від 10.10.2016 (а.с.106,т.1), яким призначались наступні загальні збори від 28.11.2016, що призводить до неналежного оформлення та проведення загальних зборів від 10.10.2016, а відтак і про належне повідомлення позивача про збори від 28.11.2016.
В матеріалах справи відсутні інші докази на підтвердження обізнаності позивача з часом, датою та місцем проведення загальних зборів від 28.11.2016, а також про їх порядок денний, а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо неповідомлення позивача про загальні збори ТОВ «Ялинка», які проводились 28.11.2016.
Аналогічними є обставини і щодо відсутності рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка», яким ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уповноважувались на ведення та підписання протоколу №2/16 від 28.11.2016, тому такий є неналежно оформлений, а відомості, які відображені в ньому, не можуть вважатись достовірними.
Що стосується доводів апелянта про те, що позивач була присутня на загальних зборах 28.11.2016, оскільки в реєстрі присутніх на загальних зборах (а.с.160,т.1) міститься її підпис, то з метою з`ясування цих обставин ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.08.2017 (а.с.212-216,т.1) призначалась судова комплексна експертиза, що включатиме висновок почеркознавчої експертизи та висновок технічної експертизи матеріалів документів. 
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 ГПК України. Відхилення судом висновку експерта повинне бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 104 ГПК України).
Криміналістична експертиза з дослідження підписів та почерку була проведена судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (ЛНДІСЕ): ОСОБА_4 , яка працює на посаді завідуючого лабораторії почеркознавчих та технічних досліджень документів, має 2 кваліфікаційний клас судового експерта з правом проведення почеркознавчих експертиз за спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку та підписів», має вищу юридичну освіту, спеціальність правознавство, кваліфікація юрист та стаж експертної роботи з 1994 року (на підставі рішення ЕКК ЛНДІСЕ №236 від 30.12.2014, термін дії до 30.12.2019).
У висновку експерта зазначено, що експерт відповідно до ч. 7 ст. 98 ГПК України попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
У п. 1 висновку експерта №4195 від 05.10.2017 (а.с.229-231,т.1) зазначено, що підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис « ОСОБА_1 » в стовпчику «Підпис» в Додатку №1 до протоколу №2/16 від 28.11.2016 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Ялинка» - реєстрі присутніх на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка» реєстр присутніх на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка», виконані самою ОСОБА_1 .
Судово-технічна експертиза документів була проведена комісією експертів  Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) у складі: Посільського О.О. - завідувача відділу досліджень матеріалів, речовин та виробів лабораторії криміналістичних видів досліджень, судового експерта першого кваліфікаційного класу, який має вищу юридичну освіту другого рівня за ступенем магістра, науковий ступінь доктора філософії, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 2.2 «Дослідження матеріалів документів» (свідоцтво №282-13 від 30.01.2013, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 30.01.2023), стаж експертної роботи з 1992 року; ОСОБА_5 - заступника завідувача відділу досліджень матеріалів, речовин та виробів, судового експерта першого кваліфікаційного класу, який має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 2.2 «Дослідження матеріалів документів» (свідоцтво №347-14 від 05.11.2014, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 05.11.2019), стаж експертної роботи з 1993 року; ОСОБА_6 - головного судового експерта відділу досліджень матеріалів, речовин та виробів лабораторії криміналістичних видів досліджень, судового експерта першого кваліфікаційного класу, яка має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 2.2 «Дослідження матеріалів документів» (свідоцтво №690-17 від 22.11.2017, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 21.11.2022), стаж експертної роботи з 2004 року; ОСОБА_7 - судового експерта відділу досліджень матеріалів, речовин та виробів лабораторії криміналістичних видів досліджень, судового експерта п`ятого кваліфікаційного класу, яка має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 2.1 «Дослідження реквізитів документів» (свідоцтво №491-16 від 27.07.2016, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 27.07.2021), стаж експертної роботи з 2016 року; ОСОБА_8 - старшого судового експерта відділу досліджень матеріалів, речовин та виробів лабораторії криміналістичних видів досліджень, судового експерта четвертого кваліфікаційного класу, яка має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 2.2 «Дослідження матеріалів документів» (свідоцтво №572-17 від 01.03.2017, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 01.03.2022), стаж експертної роботи з 2016 року;
У висновку експертів зазначено, що експерти відповідно до ч. 7 ст. 98 ГПК України попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
У пунктах 1-4 висновку експертів №149/18-34/24389-24404/18-34 від 15.11.2018 (а.с.130-149,т.2) зазначено, що підпис та запис від імені ОСОБА_1 та записи у другому рядку після друкованих слів до протоколу запис №___ - запис « 2/16» та після друкованого слова від ___ - запис дати « 28.11.2016» у реєстрі присутніх на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка» датованому 28.11.2016, виконані кульковими ручками, спорядженими пастами синьо-фіолетового кольору. У досліджуваному реєстрі присутніх на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка», датованому 28.11.2016, ознак штучного зістарювання в документів не виявлено. Підпис та запис від імені ОСОБА_1 у досліджуваному реєстрі присутніх на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка» у колонці «Підпис» навпроти друкованого тексту «Громадянка України ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 15.02.2000 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області, мешкає: АДРЕСА_1 », виконані ймовірно пізніше лютого 2017 року, тобто досліджувані підпис та запис виконані не у вказану в документі дату 28.11.2016. Встановити, у який період часу виконаний запис « 2/16» у верхньому правому кутку наданого реєстру присутніх на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка» від 28.11.2016 у другому рядку після друкованих слів до протоколу №___, не представляється можливим у зв`язку з малою кількістю штрихів пасти. Запис дати « 28.11.2016» у верхньому правому кутку наданого реєстру присутніх на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка» від  28.11.2016 у другому рядку після друкованого слова «від ___» виконаний ймовірно пізніше червня 2017 року, тобто досліджуваний запис виконаний не у вказаному в документі дату 28.11.2016.
Повідомлення про відсутність позивача на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка» 28.11.2016 викладені у заяві свідка ОСОБА_9 , що знаходилася в трудових відносинах з ТОВ «Ялинка» (на посаді продавця магазину) (а.с.143,т.1), у зазначену дату, час та місце в протоколі про проведення зборів. 
Дане повідомлення свідка узгоджується з встановленими обставинами по справі, оформлене у відповідності до вимог ст.87-88 ГПК України, а тому підставно прийнято судом першої інстанції як належний доказ по цій справі. 
Копія реєстру присутніх на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка», що є додатком №1 до протоколу №2/16 від 28.11.2016 (а.с.109,т.1), поданий відповідачем в заяві по суті- відзиві, як на доказ присутності позивача на зборах, що оспорюються оцінюється судом як неналежний доказ, оскільки в цьому реєстрі відсутня дата проведення зборів- 28.11.2016, а тому встановити, що саме цей реєстр відноситься до зборів, що відображено в протоколі від 28.11.2016 року неможливо.
В оригіналі цього ж документа, його долучено відповідачем до матеріалів даної справи за №907/443/17 згідно з клопотанням про призначення експертизи (вх.№02.3.1-13/9170/17 від 31.07.2017) (а.с.155-156,т.1), наявний запис дати « 28.11.2016». Оригінал вказаного документа був об`єктом експертного дослідження, за висновком якого накладення дати   після дати проведення зборів.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вищезазначених доказів окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, апеляційний господарський суд доходить до висновку, що більш вірогідним є факт (обставина) внесення в оригінал додатку №1(реєстр) до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка» за №2/16 від 28.11.2016 запису після дати проведення зборів (п. 4 висновку експертів №149/18-34/24389-24404/18-34 від 15.11.2018 (а.с.137,т.2).
За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не була присутня на загальних зборах учасників ТОВ «Ялинка» та відповідно і не голосувала за прийняття жодних рішень.
Відповідно до ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції Закону №816-VIII від 24.11.2015, чинній на момент прийняття рішення загальних зборів від 28.11.2016) загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів.
Згідно з п. 5.7 Статуту збори учасників товариства проводяться не рідше одного разу на рік. Позачергові збори учасників скликаються за пропозицією учасників, ревізійної комісії чи дирекції товариства. Для правомочності зборів учасників на них повинні бути присутні учасники, які володіють в загальному більше ніж 60% голосів. Рішення на зборах учасників приймаються простою більшістю голосів. Збори учасників можуть винести та розглянути будь-яке питання, яке має відношення до господарської або фінансової діяльності товариства. Одностайності при прийнятті рішень потребують, зокрема, такі питання як: зміна учасників товариства, виключення зі складу учасників товариства та прийом нових. При вирішенні вищевказаних питань, збори учасників правомочні лише за участю в них всіх учасників товариства, або їх представників.
Частиною 5 статті 4 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції Закону №1576-XII від 19.09.1991, чинній на момент проведення загальних зборів від 28.11.2016) до установчих документів можуть бути включені інші умови, що не суперечать законодавству України.
Положення установчих документів господарських товариств, які не відповідають вимогам законодавства, не застосовуються. У разі, якщо положення статуту та інших внутрішніх документів товариства суперечать Закону, судам слід керуватись нормами закону. Така позиція Верховного Суду з питань застосування законодавства при розгляді корпоративних спорів визначає, що навіть при встановленні статутом товариства певних положень, у тому числі щодо кворуму при прийнятті рішень, які не відповідають або тимчасово не відповідають (на період дії перехідних положень) закону або звужують права учасника по відношенню до прав, визначених законом, учасник, товариство та інші особи, застосовують закон (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 11.06.2019 у  справі №922/2183/18).
У зв`язку з цим до спірних правовідносин застосовуються положення ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції Закону №816-VIII від 24.11.2015, чинній на момент прийняття рішення загальних зборів від 28.11.2016), а не п. 5.7. Статут ТОВ «Ялинка».
З огляду на вищезазначене, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність кворуму для проведення загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка» від 28.11.2016, що є безумовною підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.
Судами встановлено, що у протоколі №2/16 від 28.11.2016 серед питань порядку денного, відсутнє питання порядку денного, як виключення учасника товариства. Місцевий господарський суд правильно відхилив доводи відповідача, про те що питання порядку денного про зміни учасників є одночасно питанням про виключення учасника. Суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що така підміна змісту недопустима, бо спотворює розуміння про дійсне питання, яке підлягає розгляду та унеможливлює належну підготовку учасника товариства до розгляду такого питання.
Частиною п`ятою 5 статті 61 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що з питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.
Враховуючи  наведене, незазначення у порядку денному питання про виключення учасника товариства - є ще однією підставою для визнання рішення загальних зборів недійсним.
Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка» №2/2016 від 28.11.2016 підставами для прийняття рішення про виключення позивача зі складу учасників товариства було невиконання у формі створення ОСОБА_1 , як директором товариства, перешкод іншому учаснику ОСОБА_3 в  досягненні мети товариства, управлінні справами товариства, перешкод в одержанні інформації про діяльність товариства, в тому числі з даними бухгалтерського обліку та звітності,  не скликання та не проведення загальних зборів учасників, у розподілі прибутку та в його отриманні, не проведення виплати ОСОБА_3 дивідендів за 5 років.
У рішенні загальних зборів про виключення учасника з господарського товариства повинні міститися обґрунтовані причини такого виключення і зазначатися, які саме факти невиконання статутних обов`язків стали підставою для виключення учасника з товариства, в чому полягає систематичність невиконання учасником товариства його обов`язків, якими саме діями (бездіяльністю) учасник перешкоджає досягненню цілей товариства. Відсутність відповідних відомостей у рішенні про виключення учасника з товариства може бути підставою для визнання зазначеного рішення недійсним за позовом такого учасника (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 910/14724/18).
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції Закону №3095-III від 07.03.2002, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю крім питань, зазначених у пунктах "а", "б", "г - ж", "и - й" статті 41 цього Закону, серед іншого належить: в) виключення учасника з товариства. З питань, зазначених у пунктах "а", "б" статті 41 цього Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.
Відповідно до ст. 64 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції Закону №3095-III від 07.03.2002, чинній на момент виникнення спірних відносин) учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов`язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.
Однак, відповідачем не надано жодних доказів неналежного чи систематичного невиконання ОСОБА_1 обов`язків директора ТОВ «Ялинка», перешкоджання нею досягненню цілей товариства як учасником товариства.   
Правильними є висновки суду першої інстанції, що відсутні докази для встановлення вищенаведених обставин. 
Враховуючи, що загальні збори учасників від 28.11.2016 були неповноважними, а також відсутність на них позивача, то рішення про виключення позивача із товариства прийнято учасником ОСОБА_3 , яка володіє у сукупності лише 50% голосів, тобто за відсутності необхідної кількості голосів для прийняття такого рішення, то з цих підстав, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка», оформлені протоколом № 2/16 від 28.11.2016 не відповідають вищенаведеним нормам законодавства, а тому підлягають визнанню недійсними.
Що стосується правомірності набуття ОСОБА_2 (третьої особи) корпоративних прав у ТОВ «Ялинка», апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.
Згідно з частиною 1 статті 144 Цивільного кодексу України статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.
У частині 1 статті 51 Закону України "Про господарські товариства" закріплено, що установчі документи товариства з обмеженою відповідальністю, крім відомостей, зазначених у статті 4 цього Закону, повинні містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів, розмір і порядок формування резервного фонду, порядок передання (переходу) часток у статутному фонді.
Частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Право власності на частку в статутному капіталі ТОВ або ТДВ у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (стаття 363 Цивільного кодексу України). Набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до ТОВ (пункті 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 № 4).
Отже, з урахуванням наведених норм законодавства, чинного на час виникнення та існування спірних правовідносин, передумовою вступу нового учасника до товариства з обмеженою відповідальністю, статутний капітал якого на той момент був сплачений його учасниками, є набуття права власності на частку в статутному капіталі на підставі відповідного договору шляхом відчуження певної частки учасником товариства.
При цьому, керуючись частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 909/1294/15 викладено правову позицію, згідно з якою підставою для переходу права власності на частку в статутному капіталі до третьої особи та, відповідно, припинення права власності учасника на таку частку з набуттям його третьою особою, є спрямований на відчуження частки правочин, вчинений учасником товариства та іншою особою.
За таких умов набуття іншою особою статусу учасника товариства шляхом прийняття відповідного рішення загальними зборами учасників товариства не відповідає положенням чинного законодавства.
Апеляційним господарським судом встановлено, що загальними зборами учасників ТОВ «Ялинка», які відбулись 28.11.2016 прийнято зокрема рішення про прийняття ОСОБА_2 , до складу учасників товариства шляхом внесення грошового вкладу до статутного капіталу в розмірі 25  000,00 грн. При цьому загальними зборами товариства також прийнято рішення про збільшення розміру статутного капіталу ТОВ «Ялинка» за рахунок внесення вкладу новим учасником товариства ОСОБА_2 в розмірі 25  000,00 грн. без додаткових вкладів інших вже існуючих учасників товариства.
Порядок збільшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю на час виникнення та існування спірних правовідносин регулювався такими нормами законодавства.
Відповідно до частини 6 статті 144 Цивільного кодексу України збільшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після внесення усіма його учасниками вкладів у повному обсязі. Порядок внесення додаткових вкладів встановлюється законом і статутом товариства.
Згідно зі статтею 16 Закону України "Про господарські товариства" товариство має право змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір статутного (складеного) капіталу. Збільшення статутного (складеного) капіталу може бути здійснено лише після внесення повністю всіма учасниками своїх вкладів (оплати акцій), крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення про зміну розміру статутного (складеного) капіталу товариства набирає чинності з дня внесення таких змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Частиною 4 статті 83 Господарського кодексу України передбачено, що зміни, які сталися в установчих документах господарського товариства і які вносяться до державного реєстру, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства.
У частині 2 статті 51 Закону України "Про господарські товариства" закріплено, що зміни вартості майна, внесеного як вклад, та додаткові внески учасників не впливають на розмір їх частки у статутному капіталі, вказаної в установчих документах товариства, якщо інше не передбачено установчими документами.
Виходячи з системного тлумачення наведених законодавчих норм, учасники товариства з обмеженою відповідальністю могли прийняти рішення про збільшення статутного капіталу, яке набрало б чинності з дня внесення таких змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і після цього відповідні учасники товариства могли взяти участь у формуванні збільшеного статутного капіталу шляхом внесення додаткових вкладів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №927/807/18, яка в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується апеляційним господарським судом.
Отже, встановивши, що відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка», які відбулись 28.11.2016, учасники товариства прийняли ОСОБА_2 до складу учасників товариства шляхом внесення ним грошового вкладу до статутного капіталу в розмірі 25  000,00 грн., то в ОСОБА_2 не виникло корпоративних прав в ТОВ «Ялинка», а його вклад у розмірі  25  000,00 грн. не слугував передумовою для цього.
Отже, суд першої інстанції не врахував, що предметом спору в даній справі є вимоги учасника товариства, спрямовані до товариства, про визнання недійсними рішень загальних зборів, якими, зокрема, збільшено статутний капітал за рахунок вкладу третьої особи, внаслідок чого ця особа включена до числа засновників, після чого позивача виключено з числа засновників та звільнено з посади директора, а також про визнання недійсними похідних рішень загальних зборів про ліквідацію товариства, визначення строків та порядку ліквідації.
Тобто вказаний позов спрямований на захист корпоративних прав позивача, які є порушеними, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення цих прав. Тому внаслідок задоволення позовних вимог у даній справі, тобто встановлення порушення прав позивача, наступають правові наслідки у вигляді відновлення обсягу його корпоративних прав, як незаконно виключеного учасника товариства, а відтак впливають на майнові права безпідставно включеного до числа засновників ( ОСОБА_2 ), на підставі рішення загальних зборів, що визнані недійсними судом першої інстанції. 
Місцевий господарський суд вищезазначеного не врахував, а тому допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу без участі ОСОБА_2 , що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині, незважаючи на правильність інших висновків про наявність підстав для визнання недійсними оскаржуваних рішень загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка».
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на таке.
Однією з особливостей корпоративних прав є те, що їх виникнення або здійснення залежить від розміру частки учасника у статутному капіталі господарського товариства. Іншими словами право на участь в управлінні господарським товариством, право на отримання дивідендів та активів у разі його ліквідації здійснюється його учасниками пропорційно до розміру їх часток у статутному капіталі.
Тобто, права учасника господарського товариства, які визначені у законі як корпоративні, здійснюються на пропорційних засадах, тобто з урахуванням розміру частки учасника у статутному капіталі товариства. Від розміру частки учасника господарського товариства залежить те, якою кількістю голосів він володіє на загальних зборах товариства, який розмір дивідендів або активів у разі ліквідації будуть йому виплачувати.
Зменшення часток учасників товариства у зв`язку з прийняттям нового учасника має відбуватися пропорційно належним їм часткам. При цьому кожен з учасників має переважне право зробити додатковий вклад у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно до його частки у статутному капіталі.
При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.
Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 обґрунтовувала наявність підстав для його задоволення порушенням її корпоративних прав, оскільки внаслідок незаконних рішень загальних зборів ТОВ «Ялинка», які оформлені протоколом №2/16 від 28.11.2016, частка позивача зменшилась з 50% до 37,5%.
Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.
Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України від 25.07.2002 зазначено таке:
- відповідно прецедентної практики Суду стаття 1 Протоколу № 1 містить три окремі норми: перша, що виражається в першій фразі першого абзацу та несе в собі загальний характер, виражає принцип поваги до права власності; друга, що міститься в другій фразі того ж абзацу, має за об`єкт позбавлення права власності за певних умов; що стосується третьої, згаданої в другому абзаці, вона визнає саме можливість державам-учасницям регламентувати на власний розгляд використання майна в загальних інтересах. Тим не менш, тут не йдеться про абсолютно не зв`язані між собою норми. Друга та третя є особливими прикладами, що стосуються права власності; крім того, вони повинні тлумачитися в світлі принципу, закріпленого першою нормою (рішення у справі "Бейєм проти Італії", § 98);
- акції, якими володів заявник, мали безсумнівно економічну цінність та становили "майно" в розумінні статті 1 Протоколу № 1;
- у зв`язку з цим, що "акція товариства є складною річчю. Вона свідчить про те, що власник має частину акціонерного капіталу та відповідні права. Тут мова не йде лише про непрямий контроль за акціонерними активами, оскільки й інші права, особливо право голосу та право впливати на товариство, можуть випливати з акції" (N  11189/84, "Товариство S. і T. проти Швеції", рішення від 11.12.86, Рішення та Звіти (D.R.) 50, с. 158).
- заявник спочатку володів 49 % акцій ЗАТ "Совтрансавто-Луганськ". Внаслідок кількох збільшень статутного фонду ЗАТ "Совтрансавто-Луганськ" частина капіталу, що була в його володінні, знизилася з 49 % до 20,7 %. Відтак, зазнали змін власні повноваження заявника як власника акцій, а саме: його здатність керувати товариством та контролювати його майно;
- несправедливий характер, який мало провадження у справах, має прямий зв`язок з правом заявника на повагу до його майна.
З врахуванням викладеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення загальних зборів ТОВ «Ялинка», які оформлені протоколом №2/16 від 28.11.2016, прийняті з порушенням засад пропорційності реалізації корпоративних прав, а також всупереч нормам законодавства, яке було чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, а саме: статті 1 Першого протоколу до Конвенції, частині 6 статті 144 Цивільного кодексу України, частині 4 статті 83, частині 1 статті 167 Господарського кодексу України, статті 16, частині 2 статті 51 Закону України "Про господарські товариства", внаслідок чого частка позивача зменшилася на 12,5% статутного капіталу товариства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17 викладено правову позицію, згідно з якою особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань"). У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача. Спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.
Незаконність рішення загальних зборів учасників про внесення змін до статуту ТОВ «Ялинка» (викладення статуту у новій редакції), які здійснені на підставі протоколу № 2/16 від 28 листопада 2016 року засідання загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка» обумовлюють також визнання недійсним таких змін.
Отже, у зв`язку із невідповідністю рішень загальних зборів, прийнятих 28.11.2016 нормам законодавства було незаконно змінено склад учасників товариства та їх часток.
Як наслідок, наступні рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ялинка» були прийнятими у неналежному складі учасників, а відтак є також незаконними.
Тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що рішення, прийняті на загальних зборах учасників 10.04.2017, оформлені протоколом №1/17 про ліквідацію товариства, визначення строків ліквідації, порядку подання кредиторами своїх вимог, призначення голови ліквідаційної комісії та її адреси підлягають також визнанню недійсними.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
У зв`язку з цим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині незалучення до участі в справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга ТОВ «Ялинка» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2020 - частковому скасуванню. 
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи те, що суд частково скасував рішення першої інстанції, проте не з підстав зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору за подання апеляційної скарги, який сплачений згідно з квитанцією від 01.04.2020.
Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ялинка» б/н від 31.03.2020 - задоволити частково.
Скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2020 у справі №907/443/17 в частині незалучення до участі в справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
В решті рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.01.2020 у справі №907/443/17 - залишити без змін.
Судовий збір в розмірі 7 200,00 грн. покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя:                                                  С.М. Бойко 

Судді:                                                                      О.І. Матущак 

          Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 16.10.2020.